РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/11234/25
№ 2/183/3620/26
21 травня 2026 року          м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання – Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1305-5583 від 21.11.2023 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого позивач (як кредитодавець) надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 8700 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1,75% в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка – 3 % в день. На підставі додаткової угоди суму позики було збільшено до 11400 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому станом на 09.09.2025 виникла заборгованість у розмірі 65778 грн. Проте, позивач прийняв рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності та часткового списання заборгованості за нарахованими процентами, а тому заявляє вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46026,75грн, з яких: 11400 грн – заборгованість за кредитом, 34626,75 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Ухвалою суду від 18.11.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень.
28.01.2026 відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачем не доведено факту видачі кредитних коштів; відсотки за користування кредитом нараховано на суму, що перевищує 1% на день; штраф і пеню нараховано під час воєнного стану; позивачем не надав технічних доказів на підтвердження факту укладення договору. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав клопотання про розгляд цієї справи за його відсутності. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. 
Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1305-5583 від 21.11.2023, у вигляді електронного документа, згідно якого відповідач отримав кредит на наступних умовах: сума кредиту - 8700 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; промо-ставка - 1,75% в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка – 3 % в день.
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Крім того, 24.11.2023 сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору №1305-5583 від 21.11.2023 за умовами якої позичальнику надано додаткові кредитні кошти у сумі 2700 грн.
У розділі 12 кредитного договору наявні персональні дані відповідачки, у тому числі номер особистого електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .
В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості. З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснив лише 1 платіж на погашення кредитної заборгованості. Отже, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, станом на 19.09.2025 утворилась заборгованість у розмірі 65778 грн, яка складається з наступного: 11400 грн – заборгованість за кредитом, 54378 грн – заборгованість за відсотками (а.с.26-34).
Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
Разом з тим, позивачем у позові заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 46026,75грн, з яких: 11400 грн – заборгованість за кредитом, 34626,75 грн – заборгованість за нарахованими відсотками. 
Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором С1799.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Умовами договору встановлено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, який останній вказав у договорі про відкриття кредитної лінії.
Факт виконання позикодавцем зобов`яань за кредитним договором підтверджується квитанціями АТ КБ "Приватбанк", у яких наявні відомості про перерахування на картковий рахунок НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 8700 грн. та 2700 грн. (а.с.21,22).
Доказів того, що зазначена картка відповідачці не належить, останньою не подано. 
Таким чином, суд доходить висновку, що докази про отримання відповідачем грошових коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», які містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими та підтверджують виникнення кредитних відносин між сторонами.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, відтак, позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не погоджується зі складеним позивачем розрахунком кредитної заборгованості в частині нарахованих відсотків, з огляду на таке.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023).
Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (25.12.2023-22.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (23.04.2024-19.08.2024).
При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Кредитний договір №1305-5583 був укладений 21.11.2023 на строк до 15.09.2024, тобто, до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на вказаний кредитний договір.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 34626,75 грн. Як убачається із розрахунку заборгованості, вказану суму нараховано за період з 21.11.2023 по 15.09.2024. При цьому, до 20.12.2023 первісний кредитор нараховував відсотки за дисконтною процентною ставкою - 1,75 %, що не суперечить вимогам чинного законодавства. 
Натомість починаючи з 21.12.2023 відсотки нараховувалися за ставкою 3%, що після 24.12.2024 не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», та перевищує процентні ставки, які визначені зазначеним Законом.
Суд, здійснивши перерахунок розміру відсотків за кредитним договором № 1305-5583 від 21.11.2023 року з урахуванням імперативних обмежень Закону України № 3498-IX, фактично сплачених позичальником коштів, а також принципу диспозитивності цивільного судочинства, зазначає наступне:
з 21.11.2023 року по 20.12.2023 року (30 днів): за договірною ставкою 1,75% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 5 985,00 грн;
з 21.12.2023 року по 24.12.2023 року (4 дні): за договірною ставкою 3,00% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 1 368,00 грн;
з 25.12.2023 року по 04.01.2024 року (11 днів): за граничною ставкою за Законом 2,50% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 3 135,00 грн;
з 05.01.2024 року по 22.04.2024 року (109 днів): за ставкою 2,50% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 31 065,00 грн;
з 23.04.2024 року по 19.08.2024 року (119 днів): за граничною ставкою за Законом 1,50% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 20 349,00 грн;
з 20.08.2024 року по 15.09.2024 року (27 днів): за граничною ставкою за Законом 1,00% на день підлягають нарахуванню відсотки у сумі 3 078,00 грн;
з 16.09.2024 року по 16.10.2024 року (31 день): відсотки не нараховуються, оскільки у цей період позивач їх також не нараховував (а.с.26-34).
Таким чином, загальна сума нарахованих відсотків за весь період дії договору становить 64 980,00 грн.
Судом установлено, що у січні 2024 року позичальником було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 10 973,25 грн, які кредитор у повному обсязі зарахував як оплату за відсотками.
Враховуючи зазначене, заборгованість за відсотками за кредитним договором складає 54 006,75 грн., а не 54378 грн., як вказує позивач.
Разом з тим, заявлена позивачем сума заборгованості за відсотками 34626,75 грн. не перевищує розмір заборгованості, розрахований судом.
Відтак, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у сумі 46026,75грн, з яких: 11400 грн – заборгованість за кредитом, 34626,75 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1305-5583 від 21.11.2023 у розмірі 46026,75грн, з яких: 11400 грн – заборгованість за кредитом, 34626,75 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»; код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі України, будинок 26 офіс 407;
відповідач – ОСОБА_1 ; реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 21 травня 2026 року .

Суддя Оладенко О.С.