ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/538/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндера П. А. , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу
за позовом: Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мойсюка Василя Васильовича 
про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 21623,94 грн та зобов`язання звільнити орендоване майно

встановив, що Косівська окружна прокуратура Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Мойсюка Василя Васильовича про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 21623,94 грн та зобов`язання звільнити орендоване майно. 
Ухвалою від 29.04.26 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №909/53826; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті справи. 
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 120 цього Кодексу.
Зазначену ухвалу надіслано прокурору та позивачу в їх електронні кабінети в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Відповідачу у зв`язку з відсутністю електронного кабінету зазначену ухвалу направлено засобами поштового зв`язку, однак відповідачу не вручено (повернуто до суду). 
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії суд направив за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата за адресою місцезнаходження, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Отже, відповідач самостійно, у власних інтересах, повинен забезпечити належне приймання кореспонденції, яка направляється на його адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Інформація про іншу адресу відповідача у суду відсутня. 
Суд враховує, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
У відповідності до приписів Закону України "Про доступ до судових рішень" ухвала від 29.04.26 у даній справі оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Таким чином, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
В контексті викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином, у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, повідомлений про розгляд цієї справи.
Враховуючи те, що клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
За приписами ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Позиція прокурора.
В обґрунтування позовних вимог прокурор покликається на те, що відповідач, як орендар комунального майна, в порушення умов укладеного з позивачем договору оренди, не сплатив орендну плату з квітня по грудень 2025 року в розмірі 21623,94 грн, чим допустив систематичне невиконання умов Договору, яке є достатньою підставою для стягнення орендної плати та звільнення орендованого майна в судовому порядку у зв`язку з розірванням договору за рішенням Косівської міської ради від 30.01.2026 "Про розірвання договорів оренди приміщень комунальної власності". 
Позиція позивача.
Позивач власної позиції щодо заявлених прокурором вимог не висловив. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 статті 13 ГПК України).
Позиція відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до частини четвертої статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Статтями 165,178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. 
Територіальній громаді міста Косів в особі Косівської міської ради на праві комунальної власності належить приміщення загальною площею 479,3 кв. м за адресою: вул. Незалежності, 87, м. Косів, Косівський район, Івано-Франківська область (свідоцтво про право власності на нерухоме майно САА № 620291 від 01.07.2004; свідоцтво про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 393114 від 01.07.2004).
За результатами проведеного електронного аукціону, 08.11.2021 між Косівською міською радою Косівського району Івано-Франківської області (за договором - орендодавець, у справі - позивач) та фізичною особою-підприємцем Мойсюком Василем Васильовичем (за договором - орендар, у справі - відповідач) укладено договір оренди № 5-МР/2021( далі за текстом - Договір).
Зазначений Договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.
Згідно з п. 4.1 розділу I Договору, об`єктом оренди (майно) є: частина нежитлового приміщення будівлі, розташованої за адресою: вул. Незалежності, 87, м. Косів, загальною площею 36,3 кв. м, яка перебуває на балансі Косівської міської ради.
Відповідно до п. 9.1 (1) розділу I Договору, місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону за базовий місяць без податку на додану вартість становить 1501,00 грн.
Згідно з п. 12 розділу I Договору, цей договір діє з 08.11.2021 по 07.11.2026 включно.
Відповідно до п. 2.1. розділу II Договору (незмінювані умови договору) Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна.
На виконання умов зазначеного Договору, 08.11.2021 між Косівською міською радою та ФОП Мойсюк В.В. підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Косівської міської ради, відповідно до якого Балансоутримувач передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності Косівської міської ради – частину нежитлового приміщення загальною площею 36,3 м2 за адресою: вул. Незалежності, 87, м. Косів.
Згідно з п. 3.1. розділу II Договору Пунктом 3.2. пункту II Договору передбачено, що розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяцем до останнього числа першого місяця оренди.
Розмір орендної плати за другий і кожний наступний місяці оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.
Відповідно до вимог п. 3. 3. розділу II Договору, установлену в п. 9 (п. 9.1 (1) розділу I Договору) орендну плату Орендар зобов`язаний перерахувати на рахунок Орендодавця щомісяця, не пізніше останнього числа поточного місяця.
ПДВ нараховується на загальну суму орендної плати згідно з чинним законодавством (п. 3.4. розділу II Договору).
Згідно з п. 3.10. розділу II Договору, припинення Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи пеню.
Орендарем (ФОП Мойсюк В.В.), в порушення умов Договору, допущено заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 21623,94 грн (з квітня по грудень 2025 року), що підтверджується листами Косівської міської ради від 04.02.2026 за № 231 та від 09.03.2026 № 461, а також рішенням Косівської міської ради від 30.01.2026 "Про розірвання договорів оренди приміщень комунальної власності". Зокрема за квітень – 2 347,89 грн; травень – 2 364,32 грн; червень – 2395,06 грн; липень – 2 414,22 грн; серпень – 2 409,30 грн; вересень – 2 404,57 грн; жовтень – 2 411,78 грн; листопад – 2 433,49 грн; грудень – 2 443,22 грн.
П. 12.7.1 розділу II Договору, договір може бути достроково припинений на вимогу Орендодавця, якщо Орендар допустив прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців або сумарна заборгованість з орендної плати становить більше, ніж плата за 3 місяці.
Відповідно до листа Косівської міської ради від 04.02.2026 за № 231, ФОП Мойсюку В.В. неодноразово направлялися претензії щодо погашення заборгованості, однак оплата за оренду приміщень вчасно не сплачувалася. 
Відповідно до п. 1 рішення сесії Косівської міської ради від 30.01.2026 "Про розірвання договорів оренди приміщень комунальної власності" Косівською міською радою розірвано договір оренди нерухомого майна із ФОП Мойсюк В.В. 
Відповідно до п. 4.1. розділу II Договору у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний:
- протягом 3 робочих днів звільнити орендоване майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна, в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або здійснено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;
- сплатити орендну плату, нараховану по дату припинення цього Договору включно, пеню (за наявності).
Відповідно до п. 4.2. розділу II Договору протягом 3 робочих днів з моменту припинення або розірвання цього Договору Орендодавець зобов`язаний оглянути Майно і зафіксувати його поточний стан.
Орендодавець складає акт повернення з оренди орендованого Майна у двох оригінальних примірниках і надає підписані Орендодавцем примірники Орендарю.
Орендар зобов`язаний: 1) підписати два примірника акта повернення з оренди орендованого Майна непізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Орендодавця і одночасно повернути Орендодавцю примірник підписаний Орендарем акта разом із ключами від об`єкту Оренди (у разі якщо доступ до об`єкту оренди забезпечується ключами); 2) звільнити Майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів ( п. 4.3. розділу II Договору).
Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Орендодавцем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого Майна ( п. 4.4. розділу II Договору).
Доказів сплати орендної плати та повернення ФОП Мойсюк В. В. орендованих приміщень орендодавцю матеріали справи не містять.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
1. Щодо наявності підстав для заявлення позову прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Основного Закону, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначено у Законі України "Про прокуратуру".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру", на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, зокрема, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою ст. 24 Закону України "Про прокуратуру", право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаци перший та другий частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
У свою чергу, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).
Звертаючись із позовною заявою, прокурор зазначив, що Косівська міська рада як власник нерухомого майна, що належить до комунальної власності, не вжила заходів щодо стягнення орендної плати за його користування та не звернулась до суду з позовом про стягнення відповідної заборгованості, не здійснила заходів щодо звільнення орендованого приміщення; внаслідок невиконання відповідачем умов договору до міського бюджету не надходить відповідна сума коштів, що ускладнює виконання радою завдань, покладених на неї Конституцією України та іншими законами України.
Оцінивши викладені в позовній заяві доводи прокурора про наявність підстав для представництва інтересів держави суд зазначає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що Косівською окружною прокуратурою на виконання вимог, установлених ст.23 Закону України "Про прокуратуру", про існування порушення інтересів держави (несплати орендної плати за оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності Косівської міської ради) проінформовано Косівську міську раду листом № 54/1-89вих-26 від 19.01.2026.
Косівська міська рада листами від 04.02.2026 за № 231 та 09.03.2026 за № 461 проінформувала окружну прокуратуру, що орендарем - ФОП Мойсюк В.В. допущено заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди нерухомого майна від 08.11.2021 № 5-МР/2021 в сумі 21623, 94 грн; згідно рішення Косівської міської ради від 30.01.2026 розірвано договір оренди нерухомого майна № 5-МР/2021 від 08.11.2021; приміщення, що перебували в оренді ФОП Мойсюк В.В., орендодавцеві не повернуті та акти приймання-передачі на повернення приміщень не підписані; у зв`язку відсутністю коштів, передбачених бюджетом Косівської міської ради на оплату судових зборів при зверненні до суду, міська рада просить здійснити представництво в суді інтересів держави в особі Косівської міської ради.
Відтак, Косівській міській раді було достовірно відомо про вищевказані порушення щодо несплати орендної плати.
При цьому, міською радою належних заходів щодо стягнення в судовому порядку коштів за орендну приміщень не вжито.
Згідно викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18 правової позиції прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
В свою чергу невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Отже, суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. За висновками Великої Палати Верховного Суду прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
Враховуючи наведені положення законодавства та висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, оцінивши долучені до позовної заяви докази, суд визнає доведеним, що позивачем не було вжито належних та ефективних правових заходів щодо захисту інтересів держави, враховуючи його ознайомлення з триваючими фактами несплати відповідачем орендної плати.
Надання позивачем лише відповідей прокуратурі на листи, звернення з претензіями до відповідача без вчинення будь-яких активних дій щодо захисту інтересів держави в судовому порядку, не спростовують виникнення у прокурора підстав для звернення до суду із позовом, оскільки бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Отже, позивач неналежно здійснював захист інтересів держави у спірних правовідносинах, що у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" надає право прокурору здійснювати представництво у суді. Доказів протилежного суду не надано.
Прокурор, у свою чергу, звертаючись до суду із позовом у даній справі, відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
2. Щодо суті спору.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Внаслідок укладення договору між сторонами у відповідності з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).
Договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч. 1). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна" (ч. 3).
За своєю правовою природою, виходячи з його змісту, укладений між сторонами договір є договором оренди, предметом якого є комунальне майно, яке належить на праві власності територіальній громаді м. Косів в особі Косівської міської ради. Відтак, до спірних правовідносин застосовуються відповідні положення ЦК України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".
За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 статті 762 ЦК України).
Згідно з ч. 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що ФОП Мойсюк В.В. в порушення умов Договору допущено заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 21623,94 грн (з квітня по грудень 2025 року)
Відповідач доказів оплати ним орендної плати не надав. У контексті наведеного суд констатує, що відсутність певних обставин (правових підстав) спростовується лише доведенням наявності цих обставин (правових підстав). 
За вимогами про стягнення орендної плати суд повинен перевірити: наявність договірних відносин оренди; виконання орендодавцем обов`язку з передачі орендованого майна в користування орендаря; виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати. Таким чином, з одного боку, позивач повинен довести укладення договору оренди та передачу майна в користування відповідача, а відповідач - або спростувати якусь з цих обставин, або довести факт повного виконання ним обов`язку зі сплати орендної плати. За наявності встановленого факту виникнення орендних відносин та передачі майна в строкове, платне користування відповідача, виконання обов`язків зі сплати орендної плати має бути доведено відповідачем через подання ним належних та допустимих доказів.
Відтак доведеним є той факт, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати орендної плати в повному обсязі та у визначені договором строки.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 21623,94 грн підлягають до задоволення.
Щодо вимоги про зобов`язання ФОП Мойсюка В. В. звільнити орендовані пиміщення та повернути їх позивачу за актом приймання-передачі, суд виходить з того, що згідно зі ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. 
В силу статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно з п. 1 рішення сесії Косівської міської ради від 30.01.2026 "Про розірвання договорів оренди приміщень комунальної власності" Косівською міською радою розірвано договір оренди нерухомого майна від 08.11.2021 №5-МР/2021. 
Доказів оскарження зазначеного рішення матеріали справи не містять.
У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (ст.653 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.
Зазначена правова норма кореспондується зі ст.785 Цивільного кодексу України, згідно якої у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до п. 4.1. розділу II Договору у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний:
- протягом 3 робочих днів звільнити орендоване майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна, в тому стані, в якому майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або здійснено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями/капітальним ремонтом;
- сплатити орендну плату, нараховану по дату припинення цього Договору включно, пеню (за наявності).
Відповідно до п. 4.2. розділу II Договору протягом 3 робочих днів з моменту припинення або розірвання цього Договору Орендодавець зобов`язаний оглянути Майно і зафіксувати його поточний стан.
Орендодавець складає акт повернення з оренди орендованого Майна у двох оригінальних примірниках і надає підписані Орендодавцем примірники Орендарю.
Орендар зобов`язаний: 1) підписати два примірника акта повернення з оренди орендованого Майна непізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від Орендодавця і одночасно повернути Орендодавцю примірник підписаний Орендарем акта разом із ключами від об`єкту Оренди (у разі якщо доступ до об`єкту оренди забезпечується ключами); 2) звільнити Майно одночасно із поверненням підписаних Орендарем актів ( п. 4.3. розділу II Договору).
Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Орендодавцем та Орендарем акта повернення з оренди орендованого Майна ( п. 4.4. розділу II Договору).
Доказів повернення ФОП Мойсюк В. В. орендованих приміщень орендодавцю матеріали справи не містять.
Враховуючи, що Договір є розірваним, а зобов`язання сторін - припиненими, заявлена прокурором вимога про повернення орендованих приміщень є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки у відповідача виник обов`язок з повернення орендованого майна на підставі Договору та вищенаведених правових норм.
Висновок суду.
Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За звернення із позовом (в електронній формі) Івано-Франківською обласною прокуратурою, яка зареєстрована як юридична особа і є розпорядником бюджетних коштів, у відповідності до приписів Закону України "Про судовий збір" сплачено судовий збір (за одну позовну вимогу майнового та одну позовну вимогу немайнового характеру з урахуванням коефіцієнта 0,8) в розмірі 5342,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 660 від 24 квітня 2026 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, з огляду на задоволення позову, судовий збір в сумі 5342,80 грнслід стягнути з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 123, 129, 165, 178, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
задовольнити позов Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця Мойсюка Василя Васильовича про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 21623,94 грн та зобов`язання звільнити орендоване майно. 
Стягнути з фізичної особи-підприємця Мойсюка Василя Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області (вул. Майдан Незалежності, 11, м. Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, 78601, код ЄДРПОУ 04054228;розрахунковий рахунок УК у Косівському районі м. Косів /22080401 UA768999980334129850000009644, банк отримувача Казначейство України (ЕАП) МФО 899998. Кодова стрічка: 22080401. Оплата за оренду приміщення) заборгованість з орендної плати за Договором оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Косівської міської ради від 08.11.2021 № 5- МР/2021, в розмірі 21623,94 грн (двадцять одна тисяча шістсот двадцять три тисячі) гривень 94 коп.
Зобов`язати фізичну особу-підприємця Мойсюка Василя Васильовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) звільнити орендоване майно згідно Договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Косівської міської ради від 08.11.2021 № 5-МР/2021, а саме: частину нежитлового приміщення площею 36,3 м2, за адресою: вул. Незалежності, 87, м. Косів та повернути його Косівській міській раді Косівського району Івано-Франківської області (вул. Майдан Незалежності, 11, м. Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, 78601, код ЄДРПОУ: 04054228) відповідно до акту повернення з оренди орендованого майна.
Стягнути з фізичної особи-підприємця Мойсюка Василя Васильовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 5324,80 грн (отримувач: Івано-Франківська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 03530483, рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача – МФО 820172).
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Повне рішення складено 15.06.2026 

Суддя П. А. Шкіндер