Справа № 463/10764/25
Провадження № 2/463/472/26

РІШЕННЯ
іменем України
03 липня 2026 року     м. Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді    Яворського С.Й.  
з участю секретаря судового засідання  Станько Р.О.

позивача       ОСОБА_1 
представника позивача     ОСОБА_2 
представників відповідача    Микуша Д.М., Левицької Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нежитлове приміщення (комору) площею 25 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Короткий зміст позовних вимог
Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_2 , а також комори в підвалі площею 25 кв.м.
Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у своєму Висновку № 1/1762 від 19.02.2018 р. засвідчило технічну можливість відокремлення комори в підвалі від квартири. Однак, у цьому Висновку була зазначена площа нежитлового приміщення (комори) некоректно: Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вказано у Висновку площу більшу (37,7 кв.м.), аніж та, на яку у ОСОБА_1 були на той час правовстановлюючі документи (25 кв.м.). Пізніше, цей документ, а також Технічний паспорт, виданий Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» був використаний для реєстрації права власності на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_3 . Ним було прийнято рішення № 39896650 від 27.02.2018 р. про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 37,7 кв.м. за ОСОБА_1 .
Пізніше, 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 продала нежитлове приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_1 покупцю – ОСОБА_4 .
У зв`язку із неправильним зазначенням площі нежитлового приміщення при виготовленні документів та здійсненні державної реєстрації, відбулося неправомірне приєднання сусіднього приміщення загального користування, яке має статус допоміжного, площею 12,7 кв.м. до належної ОСОБА_1 комори площею 25 кв.м.
Відтак, ОСББ «Франка, 23» подало позов до набувача – ОСОБА_4 , а також відчужувача – ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Шафрана Р.І., який посвідчував договір купівлі-продажу нежитлового приміщення із низкою вимог.
Відповідно до Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2023 року у справі № 463/7979/19, було скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 в частині, що стосується реєстрації права власності на комору в підвалі площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 , внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 08.12.2017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1432288246101, номер запису про право власності 23829598, індексний номер: 38612115.
Також було скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 , внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 27.02.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496120746101, номер запису про право власності 25039446, індексний номер: 39896650.
Суд у своєму рішенні зазначив, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_4 на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 проведена на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.11.2018, і на відміну від попередніх випадків, коли право власності реєструвалося без будь-якого правовстановлюючого документа, така державна реєстрація є похідною від юридичного факту, яким є договір купівлі-продажу від 20.11.2018.
Відповідно, належним способом захисту в цій частині є вирішення питання про дійсність зазначеного правочину, а не про скасування проведеної на підставі нього державної реєстрації права власності. 
Пізніше ОСББ «Франка, 23» звернулося до Личаківського районного суду м. Львова із позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 листопада 2018 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.І.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_1 «незаконно захопила приміщення площею 12,7 кв.м. та незаконно приєднала його до свого підвалу площею 25 кв.м.». Право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення у підвалі площею 25 кв.м. не було предметом спору; йшлося лише про незаконність приєднання допоміжного приміщення площею 12, 7 кв.м., відсутність правовстановлюючих документів у ОСОБА_1 на цю площу.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2024 року у справі № 463/8526/19 було визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 листопада 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.І., зареєстрований у реєстрі за № 6551.
Згідно чинного законодавства України, наслідком визнання договору недійсним є повернення в попередній стан – реституція - тобто зворотний перехід права власності до відчужувача. Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до законодавчих вимог, необхідно здійснити двостороннє повернення у попередній стан, який мав місце до укладення договору. ОСОБА_1 , зі своєї сторони, ще 18.09.2023 року добросовісно повернула ОСОБА_4 кошти за нежитлове приміщення за договором, який згодом був визнаний недійсним.
До ОСОБА_1 , відповідно, перейшло назад право власності на нежитлове приміщення площею 25 кв.м. (без урахування площі допоміжних приміщень, які належать ОСББ – 12,7 кв.м. і на які були відсутні правовстановлюючі документи, що і стало у свій час підставою скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення 37,7 кв.м.).
Квартира АДРЕСА_2 була продана ОСОБА_1 покупцю - ОСОБА_5 – згідно договору купівлі-продажу квартири від 4 січня 2021 року. Договір було посвідчено нотаріусом Бєлопольською І.Р., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. Відтак, оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчував право власності ОСОБА_6 на вищезгадану квартиру, а також на нежитлове приміщення, визнання права власності на яке і є предметом цього позову – залишився в матеріалах цієї нотаріальної справи. 3 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримала на свій запит нотаріальну копію цього договору з архіву приватного нотаріуса Бєлопольської І.Р., однак, ця копія не має статусу правовстановлюючого документа, який би дозволив ОСОБА_1 зареєструвати своє право власності на нежитлове приміщення 25 кв.м. Оригінал цього документа (договору) не може бути виданий нотаріусом Позивачу - ОСОБА_1 , оскільки він стосується також права власності на квартиру, власником якої вона більше не є, оскільки вона відчужена ОСОБА_5 та цей договір є дійсним.
ОСОБА_5 не набувала права власності на нежитлове приміщення та не мала умислу його набути. За договором купівлі-продажу квартири передбачалась оплата лише за квартиру. Це підтверджується поясненнями ОСОБА_5 у справі № 463/7979/19 про те, що вона «не придбавала спірного нежитлового приміщення площею 37,7 кв.м. і не має до нього жодного відношення». 
Також, відповідно до Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2023 року у справі № 463/7979/19, було скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в підвалі площею 37,7 кв.м., оскільки воно було неправомірно зареєстроване, а саме, неправильно була визначена площа приміщення. Однак, йдеться про неправомірність захоплення частини приміщення, що належить ОСББ, а не про відсутність права власності на всю площу нежитлового приміщення.
ОСОБА_1 знову набула законного права власності на нежитлове приміщення у первісній площі - 25 кв.м, оскільки договір, згідно якого вона це майно відчужила, є недійсним згідно рішення суду.
Відповідач – ОСББ «Франка, 23» - не визнає права власності на нежитлове приміщення площею 25 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за Позивачем – ОСОБА_1 , здійснюючи перешкоди у доступі до цього приміщення. Двері у нежитлове приміщення площею 25 кв.м. заблоковані, закриті представниками Відповідача таким чином, що Позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.
Право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 25 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , не визнається Відповідачем - ОСББ «Франка, 23», що виражається у запереченні ним такого права та вчиненні дій із недопуску Позивача до цього приміщення.
Водночас, Позивач - ОСОБА_1 , за обставин, що склалися, втратила правовстановлюючі документи, які засвідчують її право власності на нежитлові приміщення, які дали б їй можливість здійснити державну реєстрацію права на нерухоме майно.
Відтак, відсутність у Позивача документів, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», унеможливлює звернення Позивача до уповноважених органів для проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.
Беручи до уваги вищезазначене, у позивача наявні обидві підстави для пред`явлення позову про визнання права власності, передбачені ст. 392 ЦК України – по-перше, її право власності не визнається відповідачем, по-друге, у неї втрачені документи, які засвідчують її право власності на це майно та які дали б можливість звернутися до уповноважених органів для проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.
У зв`язку із цим змушена була звернутись до суду із позовом.
До суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому позов заперечив. 
В провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходилася цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в межах якої рішенням суду від 12 вересня 2023 року скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на комору в підвалі площею 37,7 кв. на АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 27.02.2018 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496120746101, номер запису про право власності 25039446, індексний номер: 39896650.
Даним рішенням судом встановлено, що за наявності достатніх підстав для відмови в державній реєстрації прав і за відсутності документів, які би посвідчували право власності ОСОБА_1 на приміщення комори площею 37,7 кв.м., державний реєстратор Тузяк П.Р. прийняв протиправне рішення про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 від 08.12.2017 індексний номер № 36812115 в частині, що стосується реєстрації права власності на приміщення комори в підвалі площею 37,7 кв.м. і тому.
ОСОБА_1 , реалізувавши своє право на відчуження квартири, шляхом укладення договору купівлі-продажу із ОСОБА_5 , без комори в підвалі фактично втратила право на комору в підвалі, оскільки така була нерозривно пов`язана з квартирою, без якої не може мати іншого правового статусу, в тому числі нежитлового приміщення.
При цьому, за таких обставин неможливо повернути в попередній стан, тобто застосувати реституцію, оскільки безпосередньо ОСОБА_1 вчинені конкретні дії, які не дозволяють повернути стан квартири АДРЕСА_2 в попередній стан, в тому числі і з тих підстав, що вона не являється її власником на даний час.
Крім цього, заявляючи даний позов, ОСОБА_1 , фактично повторно без належного на це права бажає визнати за собою право власності на нежитлове приміщення, але тепер не площею 37,7 кв.м., а площею 25,0 кв.м. при цьому не надаючи жодних на це підтверджуючих документів, як то рішення правління ОСББ «Франка 23», рішення Личаківської районної адміністрації ЛМР та інше.
Іншими словами, ОСОБА_1 заявляючи даний позов, фактично бажає оминути процедуру отримання у власність нежитлового приміщення, встановленого чинним законодавством України.
Окрім цього, в провадженні Личаківського районного суду м.Львова знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (справа№463/8526/19). Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 16.02.2024 визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
У справі яка розглядалася судом встановлено, що оспорюваний договір суперечить вимогам ЦК України, зокрема статті 317, а також відповідач ( ОСОБА_1 ) при підписанні цього договору не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо розпорядження нежитловим приміщенням комори площею 37,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначає, що вона 18.09.2023 року добровільно повернула ОСОБА_4 кошти за нежитлове приміщення за даним договором, який згодом був визнаний недійсним, а відтак до неї перейшло назад право власності на нежитлове приміщення площею 25,0 кв.м., однак з такими обґрунтуваннями сторона відповідача не погоджується, оскільки предметом договору купівлі-продажу від 20 листопада 2018 року було нежитлове приміщення площею 37,7 кв. м., а не площею 25,0 кв.м., яке ніколи не мало статусу нежитлового. Більше того, позивачкою не представлено жодного доказу, що в будинку на АДРЕСА_1 взагалі є таке нежитлове приміщення площею 25, 0 кв.м., а тому при таких обставинах неможливо повернути в попередній стан, тобто застосувати реституцію, при визнанні договору недійсним.
Безпідставними є посилання позивача на те, що у висновку ОКП «БТІ та ЕО» №1/1762 від 19.02.2018 року некоректно було зазначено площа нежитлового приміщення (комори) 37,7 кв.м. замість 25,0 кв.м. Як уже зазначалося за адресою АДРЕСА_1 ніколи не було і не має жодного нежилого приміщення площею чи то 25,0 кв.м. чи то 37,7 кв.м.
Комора в підвалі площею 25,0 кв.м входила до права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 починаючи з 17 жовтня 2005 року, допоки в незаконний спосіб позивачка 08.12.2017 року спершу шляхом приєднання вирішила збільшити площу комори в підвалі до 37,7 кв.м, а згодом, а саме 27.02.2018 року, і взагалі відокремити його від квартири та змінити її правовий статус на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 37.7 кв.м. та відчужити його.
Згідно листа ОКП «БТІ та ЕО» №4499 від 01.10.2021 року (відповідь на адвокатський запит) вбачається, що 13.02.2018 року ОСОБА_1 було оформлено замовлення на виготовлення висновку про відокремлення комори, що належить до квартири АДРЕСА_2 в окреме користування.
Заявницею до замовлення долучались копії наступних документів: 
- заява від мешканців будинку АДРЕСА_1 складена 07.08.2017 року (більш детально описано нище), 
- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 від 06.10.2017 року згідно якого, серед іншого зазначено, що до квартири належить комора в підвалі площею 37,7 кв.м.;
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2017 року на квартиру АДРЕСА_2 згідно якого, серед іншого зазначено, що до квартири належить комора в підвалі площею 37,7 кв.м..
Більше того, 26 лютого 2018 року на замовлення ОСОБА_1 ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці» було виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 37,7 кв.м. Згідно з цим технічним паспортом, приміщення позначене літ. ХІІ-4 має площу 12,7 кв.м., а інші сусідні приміщення, позначені літ. Х-1, ХІІ-1, ХІІ-2, ХІІ-3, ХІІ-5, ХІІ-6 мають загальну площу 25 кв.м.
Даний технічний паспорт подавався ОСОБА_1 приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І при посвідчені ним 20.11.2018 року договору купівлі-продажу даного нежитлового приміщення укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
За таких обставин позивачка свідомо намагається ввести суд в оману, та перекласти усю відповідальність на ОКП «БТІ та ЕО», що саме дана установа помилилося у визначенні площі комори в підвалі, а саме визначили площу 37,7 кв.м. замість 25,0 кв.м., хоча сама ОСОБА_1 подавала в усі можливі інстанції усі документи на комору в підвалі площею 37, 7 кв.м.
Висновком ОКП «БТІ та ЕО» №1/1762 від 19.02.2018 року визначено, що технічно можливо відокремити комору в підвалі площею 37,7 кв.м. від квартири АДРЕСА_2 в окреме користування.
В першу чергу слід зазначити, що даним висновком жодним чином не змінювався статус приміщення, а саме з комори в підвалі на нежитлове приміщення (не залежно від площі), а лише зазначено про технічну можливість відокремлення комори в підвалі від квартири.
Ухвалюючи такий висновок ОКП «БТІ та ЕО» не звернув увагу та не було враховано того, що заява від мешканців будинку АДРЕСА_1 складена 07.08.2017 року про те, що вони не заперечують на приєднання до кв. АДРЕСА_3 частини підвалу площею 12,7 кв.м. Більше того, таку заяву підписали лише п`ятнадцять з шістдедсяти п`яти власників (мешканців) квартир будинку АДРЕСА_1 , а деякі особи які її підписували відкликали свої підписи дізнавшись про дійсні наміри ОСОБА_1 . Дана заява не була нотаріально завірена, без погодження та затвердження ОСББ «Франка 23».
Така заява адресувалась голові Личаківської районної адміністрації ЛМР , але позивчачкою не представлено жодного документу, в тому числі від Личаківської районної адміністрації ЛМР, який би підтверджував набуття ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, права власності на приміщення комори в підвалі чи нежитлового приміщення площею 37,7 кв.м.
Водночас ОСОБА_1 звернулася 13.02.2018 року із заявою до ОКП «БТІ та ЕО» про відокремлення комори площею 37,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 в окреме користування, без жодної заяви від інших мешканців квартир, що такі на дане відокремлення погоджуються.
При винесенні даного висновку не було враховано, що в будинку АДРЕСА_1 не має приміщень зі статусом нежитлових. В даних приміщеннях проходять комунікації, що обслуговують квартири будинку та до яких завжди необхідний вільний доступ представників ОСББ «Франка 23».
Більше того, позивачем не представлено жодного доказу, що представником (представниками) ОКП «БТІ та ЕО» проводився огляд такого приміщення площею 37,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , хоча згідно договору №1/1762 від 13.02.2018 року про розподіл будинковолодіння на два самостійних такі обстеження мали би проводитися.
Таких доказів і не може бути представлено, оскільки такий огляд приміщення не проводився, про що зазначала сама ОСОБА_1 при розгляді справи №463/7979/19.
Звертає увагу суду на те, що позивачка на власний розсуд, без жодних підтверджуючих на те документів та будь-яких належних обґрунтувань, визначила комору в підвалі площею 25,0 кв.м. нежитловим приміщенням, що є недопустимим. Проте приміщення площею 25,0 кв.м. ніколи не мало статусу нежитлового приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу будинку АДРЕСА_1 з балансу Львівської міської ради в управління ОСББ «Франка 23» згідно якого в даному будинку немає нежитлових приміщень. Згідно експлікації приміщень будинку квартирного типу з технічного паспорту на багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 приміщення про які зазначає позивач мають статус підвалу, а не житлового.
Дане приміщення не може мати статусу нежитлового та являє собою допоміжним, спільним приміщенням (майном), яке належить власникам багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1 для його обслуговування.
Окрім цього, вважає, що ОСОБА_7 не є належною стороною по справі (позивачем) та жодних її прав відповідачем не порушено, не визнано або оспорено, оскільки станом на дату звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1 не являється власницею ні квартири АДРЕСА_2 , ні комори в підвалі чи будь-якого іншого приміщення за даною адресою. З аналогічних підстав безпідставним є твердження позивачки про чинення їй відповідачем перешкод в користуванні нежитловим приміщенням площею 25,0 кв.м.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що ОСОБА_1 набула право власності на комору площею 25 кв.м. у будинку по АДРЕСА_1 на підставі відплатного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року. Попри те, що у Позивачки не виникало права власності на приміщення комори площею 37,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначає Відповідач у відзиві, це не виключає того, що у Позивачки виникало право власності на приміщення комори площею 25 кв.м.
Вважає, що відповідачем зазначено два одночасно взаємовиключних твердження: 1) про надалі існуючу нерозривну пов`язаність приміщення – комори – із квартирою, з якою разом вона придбавалася Позивачкою (абз. 2 сторінки 5 Відзиву); 2) про те, що спірне приміщення є допоміжним, спільним приміщенням, яке належить власникам багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1 для його обслуговування (абз. 4 сторінки 10 Відзиву). Із першого твердження слідує, що приміщення об`єктивно, технічно може належати (бути у власності) тільки у власника конкретної квартири, тоді як із другого твердження випливає, що таке приміщення є власністю співвласників багатоквартирного будинку.
Приміщення у підвалі, хоч первинно воно і належало до конкретної квартири, а саме, кв. АДРЕСА_3 , не є невід`ємною частиною, що було підтверджено Висновком № 1/1762 Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 19.02.2018 р.
Хоч він і стосувався приміщення з неправомірно приєднаними у свій час 12,7 кв.м., на приміщення площею 25 кв.м., позивачка мала дійсне право власності у той час і його у повній мірі стосувався вищезгаданий Висновок.
Власниця квартири АДРЕСА_2 – ОСОБА_8 – придбала квартиру без приміщення у підвалі – комори, оплачувала вартість квартири без врахування комори та не мала жодного умислу щодо її придбання.
Відтак, факт відокремлення спірного приміщення від квартири так чи інакше відбувся в об`єктивній реальності та відсутні будь-які підстави та мотиви, які б пояснювали чи технічно обґрунтовували неможливість використання цього приміщення іншими особами, аніж власник квартири АДРЕСА_2 . Надалі фактичне та юридичне поширення режиму приватної власності на спірне примішення для власниці квартири АДРЕСА_3 є неможливим; водночас відсутні законодавчо визначені підстави для припинення на нього права власності для Позивачки – ОСОБА_9 . Як наслідок обставин, що склалися, спірному приміщенню притаманні усі ознаки нежитлового приміщення згідно Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Відповідач у Відзиві здійснює посилання на експлікацію приміщень будинку квартирного типу з технічного паспорту на багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 , де начебто «приміщення, про які зазначає позивач, мають статус підвалу, а не житлового».
Однак, неможливо встановити, чи докази, надані Відповідачем начебто на підтвердження цього факту, а саме, копії сторінок Експлікації приміщень, дійсно відносяться до такого документу, як Техпаспорт на багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 . Відсутня перша сторінка такого документу та його реквізити, які дали б можливість пов`язати ці сторінки з названим документом. 
Також Відповідач не надає поверхового плану приміщень у підвалі, який дав би можливість співвіднести номери, позначені римськими цифрами, із приміщенням - коморою у підвалі, яка є предметом спору. Із цих самих причин неможливо встановити, чи стосується спірного приміщення Акт технічного огляду приміщення від 15 липня 2021 року та фото, надані Відповідачем.
Більше того, у той час, коли було складено Акт приймання-передачі житлового комплексу будинку АДРЕСА_1 з балансу Львівської міської ради (виконавець послуг ЛКП «Управитель») в управління ОСББ «Франка 23», а саме, у травні 2018 року, право власності на спірне приміщення було зареєстроване за Позивачкою – ОСОБА_1 та статус приміщення в той час визначався як «нежитлове». Державна реєстрація цього права власності була скасована лише пізніше на підставі судового рішення від 12 вересня 2023 року у справі № 463/7979/19, яке набрало законної сили 19.02.2024, до того часу діяла презумпція правомірності державної реєстрації права власності. Тож внесення у травні 2018 року в Акт приймання-передачі будинку АДРЕСА_1 та начебто Техпаспорт цього будинку відомостей про те, що це приміщення є допоміжним – власністю співмешканців житлового будинку – було неправомірним та необґрунтованим.
Відсутні будь-які докази того, що в матеріалах інвентаризаційної справи, заведеної ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» на будинок АДРЕСА_1 , статус спірного приміщення зазначався як допоміжне. Натомість, матеріали цієї інвентаризаційної справи містять інформацію про те, що приміщення комори площею 25 кв.м., які є предметом спору, були приватною власністю Позивачки нарівні з приміщенням квартири.
Окрім цього, ОСББ «Франка 23» під час розгляду справи № 463/7979/19 в суді жодним чином не заявляло про те, що комора у підвалі будинку за адресою АДРЕСА_1 , є допоміжним приміщенням - власністю співмешканців будинку, натомість визначало як допоміжні приміщення лише неправомірно приєднані 12,7 кв.м. площі, визнаючи на той час (час розгляду у суді справи № 463/7979/19) право власності Позивачки на приміщення – комору – площею 25 кв.м.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи
Ухвалою від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 16 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 23 червня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Сорокового Павла Миколайовича про витребування доказів – зобов`язати відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» надати безперешкодний доступ спеціалісту Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» для виготовлення технічного паспорта, який би містив відомості про нежитлове приміщення (комору) площею 25 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (яке до відокремлення належало до квартири за адресою: АДРЕСА_5 ).
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, надали аналогічні пояснення. 
Представники відповідача проти позову заперечили, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оглянувши також матеріал справ №463/7979/19 та №463/8526/19, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.10.2005 року.
Дана квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року. Згідно даного договору квартира складається з трьох кімнат житловою площею 64.50 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 108,40 кв.м. До квартири належала комора в підвалі площею 25, 0 кв.м.
Державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем 08 грудня 2017 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38612115 та проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташована: АДРЕСА_5 . Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 загальною площею 108, 4 кв.м., житлова площа 64,5 кв.м. Комора в підвалі – 37, 7 кв. Згідно технічного паспорту.
Підставою виникнення права власності на вищезазначену квартиру з коморою в підвалі площею 37, 7 кв.м. зазначено той же договір купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року, яким жодним чином не було передбачено комори в підвалі площею 37,7 кв.м.
Також, державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області Тузяком Павлом Тарасовичем 27 лютого 2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №39896650 та проведено державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна на нежитлове приміщення, що розташоване: АДРЕСА_1 . Відкрито розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 37.7 кв.м.
Підставою виникнення права власності на вищезазначене нежитлове приміщення зазначено договір купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2005 року та висновок серія та номер:1/1762 виданий 19.02.2018 року ОКП ЛОР ТТІ та ЕО.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2023 року скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на комору в підвалі площею 37,7 кв. на АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що 20.11.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. та зареєстровано в реєстрі за №6551.
На підставі даного договору за ОСОБА_10 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 37,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2018 року виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. 
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 16.02.2024 року по справі №463/8526/19 даний договір визнано недійсним.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 02 серпня 2024 року речове право на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. за ОСОБА_4 - скасовано/анульовано.
04 січня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бєлопольською І.Р. та зареєстровано в реєстрі за №7.
На підставі даного договору купівлі-продажу за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.01.2021 року.
Згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 04 січня 2021 року, дана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 64,5 кв.м., та кухні. Загальна площа квартири становить 108, 4 кв.м. Опис згідно технічного паспорта. 
Даний договір чи державна реєстрація права власності ніким не оскаржені.
В провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходилася цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з участю третіх осіб ОКП «БТІ та ЕО», приватний нотаріус Шафран Р.І., ОСОБА_5 про скасування реєстрації права власності на нежитлові приміщення (справа №463/7979/19),
По даній справі ухвалено рішення Личаківського районного суду м.Львова від 12 вересня 2023 року, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13.02.2024 року, яким:
- скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на комору в підвалі площею 37,7 кв. на АДРЕСА_1 внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 08.12.2017 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1432288246101, номер запису про право власності 23829598, індексний номер: 38612115;
- скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 27.02.2018 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496120746101, номер запису про право власності 25039446, індексний номер: 39896650.
В ході розгляду справи суд дійшов до наступних висновків:
- всупереч зазначеним нормам, за наявності достатніх підстав для відмови в державній реєстрації прав і за відсутності документів, які би посвідчували право власності ОСОБА_1 на приміщення комори площею 37,7 кв.м., державний реєстратор Тузяк П.Р. прийняв протиправне рішення про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 від 08.12.2017 індексний номер № 36812115 в частині, що стосується реєстрації права власності на приміщення комори в підвалі площею 37,7 кв.м. і тому, в цій частині відповідну позовну вимогу слід визнати обґрунтованою та задоволити.
- в іншій частині, зокрема що стосується реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 площею 108,4 кв.м. рішення державного реєстратора Тузяка П.Т. від 08.12.2017, індексний номер 38612115 відповідає вимогам закону, оскільки право власності ОСОБА_1 на цю квартиру набуто на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2005 і тому, в цій частині таке рішення не підлягає скасуванню.
- іншими словами, протиправність рішення державного реєстратора Тузяка П.Т. від 08.12.2017, індексний номер 38612115 полягає лише в тому, що поряд з квартирою ним зареєстровано право власності на комору в підвалі площею 37,7 кв.м., на яку відповідач ОСОБА_1 не набула права власності. Відповідно, скасуванню підлягає лише державна реєстрація права власності в частині, що стосується комори в підвалі площею 37,7 кв.м.
В межах даної справи судом залишено без змін проведену ОСОБА_1 державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 площею 108,4 кв.м.
Окрім цього, в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (справа№463/8526/19).
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024 визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 листопада 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.І., зареєстрований у реєстрі за № 6551 
У справі яка розглядалася судом встановлено, що оспорюваний договір суперечить вимогам ЦК України, зокрема статті 317, а також відповідач ( ОСОБА_1 ) при підписанні цього договору не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності щодо розпорядження нежитловим приміщенням комори площею 37,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній установлюються законом.
Як встановлено судом, рішеннями суду було скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на комору в підвалі площею 37,7 кв. на АДРЕСА_1 внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 08.12.2017 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1432288246101, номер запису про право власності 23829598, індексний номер: 38612115; скасовано державну реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення площею 37,7 кв.м. на АДРЕСА_1 внесену державним реєстратором Тузяком Павлом Тарасовичем, Жирівської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області 27.02.2018 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1496120746101, номер запису про право власності 25039446, індексний номер: 39896650, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 37,7 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 20 листопада 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.І., зареєстрований у реєстрі за № 6551.
Згідно листа ОКП «БТІ та ЕО» №4499 від 01.10.2021 року вбачається, що 13.02.2018 року ОСОБА_1 було оформлено замовлення на виготовлення висновку про відокремлення комори, що належить до квартири АДРЕСА_2 в окреме користування.
Заявницею до замовлення долучались копії наступних документів: 
- заява від мешканців будинку АДРЕСА_1 складена 07.08.2017 року (більш детально описано нище), 
- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 від 06.10.2017 року згідно якого, серед іншого зазначено, що до квартири належить комора в підвалі площею 37,7 кв.м.;
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2017 року на квартиру АДРЕСА_2 згідно якого, серед іншого зазначено, що до квартири належить комора в підвалі площею 37,7 кв.м..
Також, 26 лютого 2018 року на замовлення ОСОБА_1 ДП «Західний експертно-технічний центр держпраці» було виготовлено технічний паспорт на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 площею 37,7 кв.м. Згідно з цим технічним паспортом, приміщення позначене літ. ХІІ-4 має площу 12,7 кв.м., а інші сусідні приміщення, позначені літ. Х-1, ХІІ-1, ХІІ-2, ХІІ-3, ХІІ-5, ХІІ-6 мають загальну площу 25 кв.м.
Даний технічний паспорт подавався ОСОБА_1 приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І при посвідчені ним 20.11.2018 року договору купівлі-продажу даного нежитлового приміщення укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Висновком ОКП «БТІ та ЕО» №1/1762 від 19.02.2018 року визначено, що технічно можливо відокремити комору в підвалі площею 37,7 кв.м. від квартири АДРЕСА_2 в окреме користування.
Суд погоджується, з доводами представника відповідача щодо того, що даним висновком жодним чином не змінювався статус приміщення, а саме з комори в підвалі на нежитлове приміщення (не залежно від площі), а лише зазначено про технічну можливість відокремлення комори в підвалі від квартири.
Також суд враховує, що заява від мешканців будинку АДРЕСА_1 складена 07.08.2017 року про те, що вони не заперечують на приєднання до кв. АДРЕСА_3 частини підвалу площею 12,7 кв.м. Таку заяву підписали лише п`ятнадцять з шістдедсяти п`яти власників (мешканців) квартир будинку АДРЕСА_1 .
Заява адресувалась голові Личаківської районної адміністрації ЛМР. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного документу, в тому числі від Личаківської районної адміністрації ЛМР, який би підтверджував набуття ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, права власності на приміщення комори в підвалі чи нежитлового приміщення площею 37,7 кв.м.
Як встановлено судами в ході розгляду справ №463/7979/19 та №463/8526/19 право власності у позивача на приміщення комори, площею 37,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 ніколи не виникало.
Суд також враховує, що висновок ОКП «БТІ та ЕО» №1/1762 від 19.02.2018 року стосується об`єкту – комори в підвалі, площею 37,7 кв.м., якого також не існує.
Більше того, стороною позивача не представлено жодного доказу, що в будинку на АДРЕСА_1 , взагалі є відповідний об`єкт - нежитлове приміщення площею 25,0 кв.м.
Згідно експлікації приміщень будинку квартирного типу з технічного паспорту на багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 приміщення про які зазначає позивач мають статус підвалу.
Крім цього, актом технічного огляду приміщень від 15 липня 2021 року комісією ОСББ «Франка 23» проведено технічний огляд приміщення в підвалі будинку АДРЕСА_1 під номером Х-1, ХІІ-1, ХІІ-2, ХІІ-3, ХІІ-5, ХІІ-6 (саме ті приміщення, які зазначені в технічному паспорті від 26 лютого 2018 року).
В результаті огляду встановлено: в приміщенні за номером Х-1 проходять труби, які зашиті гіпсокартоном, та які постачають воду до кв. АДРЕСА_6 АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 ; в приміщенні за номером ХІІ-2 проходить каналізаційний стояк та водна труба, які обслуговують кв. АДРЕСА_6 АДРЕСА_1 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 ; в приміщенні за номером ХІІ-3 знаходиться димовентиляційний канал, що обслуговує кв. АДРЕСА_1 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 ; в приміщенні за номером ХІІ-4 проходить водна труба, яка забезпечує водою кв. АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 ; в приміщенні за номером ХІІ-1 проходить димовентиляційний канал, що обслуговує квартири, що розташовані над цим приміщенням та кухонний стояк, який зашитий гіпсокартоном.
Як зазначено у статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них.
Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирного будинку) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 вищевказаного Закону спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Згідно із частинами першою-другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
За визначенням, яке закріплено в статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку є юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Крім того, згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
Перелік допоміжних приміщень, закріплений у ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та у ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не є вичерпним.
З аналізу зазначених нормативно-правових актів слідує висновок, що основним при визначенні статусу приміщення слід вважати його функціональне призначення.
Отже, приміщення для отримання статусу допоміжного має слугувати для: 1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; 2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
Поряд з цим, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» дано визначення поняття нежитлового приміщення, згідно якого ним визнається ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 127/4843/16-ц в своїй постанові від 17.05.2018 року роз`яснив, що для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.
З врахуванням наведених обставин, відсутності об`єктивних доказів про існування відповідного об`єкту - нежитлового приміщення площею 25,0 кв.м., суд приходить до переконання, що позивач належними та достатніми доказами не підтвердила своє право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (комору) площею 25 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Суд також враховує, що ОСОБА_1 реалізувала своє право на відчуження квартири, шляхом укладення договору купівлі-продажу із ОСОБА_5 , який на даний час є чинним та ніким не оспорюється.
Суд погоджується із доводами представника відповідача, за таких обставин неможливо повернути в попередній стан, тобто застосувати реституцію, оскільки безпосередньо ОСОБА_1 вчинені конкретні дії, які не дозволяють повернути стан квартири АДРЕСА_2 в попередній стан, в тому числі і з тих підстав, що вона не являється її власником на даний час.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову  ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23» про визнання права власності на нежитлове приміщення (комору) площею 25 кв.м., яке розташоване в підвалі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_21 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Франка 23», місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Івана Франка,23, код ЄДРПОУ 40540526.
Повний текст рішення суду складено 03.07.2026 року.

Суддя С.Й. Яворський