П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3930/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
09 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у постановці ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних та внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації відносно ОСОБА_1 про перебування його на військовому обліку військовозобов`язаних;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних та внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” згідно його тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.04.2022 р. № 2/62/761;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягають у внесенні відомостей про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та направлення звернення до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити відомості про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомити Чернівецький РУП ГУНП в Чернівецькій області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.04.2022 р. ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, у зв`язку із чим у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 зроблено запис про те, що позивач виключений з військового обліку. Однак, позивач зазначає, що у лютому 2025 р. у застосунку «Резерв+» було сформовано електронний військово-обліковий документ та встановлено, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідачем внесено інформацію, що не відповідає фактичним даним. Позивач зазначає, що звертався до відповідача із заявою щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, однак відповідач не вніс відповідні зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Крім того, позивач зазначає, що його представник подав адвокатський запит до відповідача щодо оновлення даних відносно позивача, однак отримав відмову.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Матеріали справи містять копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.11.2020 р. У графі 13 міститься відмітка про взяття позивача на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 14.05.2022 року. У графі 14 міститься інформація про виключення 18.05.2022 р. з військового обліку військовозобов`язаних згідно довідки від 27.04.2022 р. №2/62/761. (а.с. 24-25).
Також матеріали справи містять довідку військово-лікарської комісії від 27.04.2022 р. №2/62/761, в якій зазначено, що позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. (а.с. 26).
Матеріали справи містять копію загальної інформації з електронного військово-облікового документу позивача, який містить інформацію щодо проходження дати ВЛК 27.04.2022 р., постанова ВЛК «Тимчасово непридатний», категорія обліку “Не військовозобов`язаний”. Міститься запис про «Порушення правил військового обліку». (а.с. 29, 65).
Також матеріали справи містять розширені дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформованого 13.06.2025 р., де вказано, зокрема, дату взяття на облік « 28.06.2022», постанова ВЛК від 27.04.2022 р. №2/62/761 «Тимчасово непридатний», категорія обліку “Не військовозобов`язаний”, підстава зняття/виключення «Позбавлення волі або застосування заходів медичного характеру», дата уточнення даних « 15.03.2025». (а.с. 50-56).
23.05.2025 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою щодо виключення із військового обліку за станом здоров`я. На вказане звернення відповідачем складено лист від 13.06.2025 р. №2/2667, в якому зазначається, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 як військовозобов`язаний громадянин України. Наданий час позивач є порушником військового обліку згідно звернення Е730942 від 09.12.2024 р. – змінив місце проживання і не став на військовий облік у ТЦК та СП протягом 7 днів. Таким чином, позивач підлягає притягненню до відповідальності згідно ст. 210 КУпАП. На даний час протокол про адміністративне правопорушення не складався. Також зазначено, що довідка ВЛК від 27.04.2022 р. №2/62/761 разом із супутніми додатковими медичними документами направлена на розгляд у 16-Регіональну ВЛК , однак, станом на сьогодні, непридатність до військової служби з виключенням із військового обліку не підтверджена. Оригінали вказаної ВЛК із підтверджуючими медичними документами вилучені 22.08.2023 р. СУ ГУНП в Чернівецькій області в межах кримінального провадження №4202326122000031. (а.с. 39, 43-49).
Згідно листа ГУНП в Чернівецькій області від 25.07.2025 р. повідомляється, що позивач у розшуку станом на 24.07.2025 р. не перебуває. Поряд із цим, за даними ІПНП позивач перебуває на обліку за категорією «особа, яка вчинила правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП», ініціатор звернення – ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.12.2024 р. Е730942. (а.с. 61-62).
Також, матеріали справи містять інформацію ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2025 р. на адвокатський запит представника позивача, аналогічного змісту, що й лист від 13.06.2025 р. №2/2667. (а.с. 63-64).
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо обов`язку відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію відносно ОСОБА_1 про його виключення з військового обліку на підставі пп. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” згідно його тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.04.2022 р. № 2/62/761.
В матеріалах справи відсутні, а сторонами не надано доказів, які б спростовували висновки ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушень позивачем ст. 37 Закону №2232-ХІІ, тому суд також дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо протиправності відомостей про порушення правил військового обліку з його боку.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для постановки позивача на облік військовозобов`язаних. Неподання відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, однак ця пряма норма Кодексу адміністративного судочинства була проігнорована судом першої інстанції.
Позивача було на законних підставах виключено з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії - запис у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має бути приведений у відповідність до запису у його військово-обліковому документі - тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , без потреби у додаткових діях або повторному огляді, й притягнення особи, яка вже була виключена з військового обліку до відповідальності за порушення правил військового обліку є неправомірним.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.
Згідно з ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
За змістом п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до п.11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Отже, обов`язки щодо обліку військовозобов`язаних покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
За змістом ч. 1 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно ч. 7 ст. 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Статтею 37 Закону №2232-ХІІ визначено підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Наказом Міністерства Оборони України від 14.08.2008 №402 затверджене Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Згідно з нормами пункту 3.8 глави 3 розділу II Положення №402 постанови ВЛК ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.
Копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.
Тобто, згідно чинної на момент виникнення спірних правовідносин редакції Положення №402, для підтвердження непридатності до військової служби необхідно надати, зокрема, свідоцтво про хворобу відповідно до додатку № 11 до цього Положення.
Установивши наведене правове регулювання та дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх доводів про виключення з військового обліку позивач посилається на довідку від 27.04.2022 №2/62/761 та відомості, внесені до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.11.2020.
Разом з тим, сам факт наявності у військово-обліковому документі запису про виключення з військового обліку не є безумовним та достатнім доказом набуття відповідного правового статусу за відсутності документів, які відповідно до вимог законодавства є підставою для прийняття такого рішення та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З аналізу наведених положень Положення №402 убачається, що у спірний період виключення військовозобов`язаного з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби передбачало проходження визначеної законодавством процедури, складовими якої були оформлення свідоцтва про хворобу, перевірка відповідних медичних документів ВЛК вищого рівня та затвердження постанови штатною військово-лікарською комісією.
Саме після завершення вказаної процедури та затвердження відповідного висновку виникають правові підстави для внесення відомостей до Реєстру та набуття рішенням про непридатність остаточного характеру.
Водночас матеріали справи не містять свідоцтва про хворобу, оформленого відповідно до вимог додатка 11 до Положення №402, а також доказів затвердження висновку військово-лікарської комісії штатною ВЛК у порядку, визначеному законодавством.
Навпаки, із поданого відповідачем відзиву вбачається, що документи позивача після проходження медичного огляду були направлені до ІНФОРМАЦІЯ_5 та 16 Регіональної військово-лікарської комісії для проведення перевірки та затвердження, однак на момент розгляду справи відповідне рішення про підтвердження непридатності позивача та його виключення з військового обліку у встановленому порядку не було прийняте.
При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до вимог законодавства саме затверджена постанова ВЛК є належною правовою підставою для внесення відповідних відомостей до Реєстру, тоді як довідка ВЛК та записи у військово-облікових документах не можуть самі по собі підтверджувати завершення усіх передбачених законом процедур та виникнення обов`язку відповідача здійснити відповідні реєстраційні дії.
Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо критичної оцінки наданої позивачем копії тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 12.11.2020.
Так, у графі 13 зазначеного документа міститься відмітка про взяття позивача на військовий облік 14.05.2022, тоді як у графі 14 міститься запис про його виключення з військового обліку вже 18.05.2022 на підставі довідки від 27.04.2022 №2/62/761.
Водночас у графі 13 відсутні будь-які відомості щодо зняття або виключення позивача з військового обліку відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, що не дає можливості однозначно встановити дотримання встановленого законодавством порядку ведення військового обліку та оформлення відповідних облікових документів.
За таких обставин наведені відомості не можуть розцінюватися як беззаперечний та достатній доказ завершення процедури виключення позивача з військового обліку у порядку, передбаченому Законом №2232-ХІІ та Положенням №402.
Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у справі №280/2880/24, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду касаційної інстанції були зроблені за інших фактичних обставин справи та за наявності належних доказів, що підтверджували законність та завершеність процедури виключення особи з військового обліку.
Натомість у даній справі ключовим є саме питання наявності належних та допустимих доказів завершення передбаченої законом процедури визнання позивача непридатним до військової служби та виключення його з військового обліку, яких матеріали справи не містять.
Також колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо неправомірності відображення у застосунку «Резерв+» інформації про порушення правил військового обліку.
Відповідно до статей 1, 5, 6 та 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» внесення, актуалізація та відображення відомостей, що містяться у Реєстрі, здійснюються на підставі інформації, отриманої у встановленому законом порядку органами ведення Реєстру.
При цьому позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів недостовірності відповідних відомостей, а також доказів того, що такі відомості були внесені відповідачем без передбачених законом підстав або всупереч інформації, яка міститься у відповідних державних інформаційних ресурсах.
Фактично доводи апеляційної скарги в цій частині ґрунтуються виключно на власному тлумаченні позивачем свого правового статусу як особи, яка, на його думку, була виключена з військового обліку, однак такі твердження не підтверджені належними доказами завершення відповідної процедури.
Окрім того, колегія суддів враховує, що підставою для відображення у застосунку «Резерв+» інформації про порушення позивачем правил військового обліку стали відомості, наявні в органу військового управління щодо невиконання ним вимог частини третьої статті 37 Закону №2232-ХІІ.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.06.2025 №2/2667 зазначено, що позивач змінив місце проживання та не став на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за новим місцем проживання у семиденний строк, у зв`язку з чим облікований як особа, яка порушила правила військового обліку.
Водночас ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначені відомості або підтверджували виконання ним обов`язку щодо своєчасного взяття на військовий облік після зміни місця проживання.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відомості про порушення позивачем правил військового обліку були внесені до Реєстру безпідставно або всупереч наявній у відповідача інформації, а тому вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення таких відомостей та їх відображення в електронному військово-обліковому документі є необґрунтованими.
Так само не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо протиправності дій відповідача, пов`язаних із направленням інформації до органів Національної поліції України для вирішення питання щодо адміністративного затримання та доставлення позивача.
Сам по собі факт направлення відповідного звернення не свідчить про порушення прав позивача та не є доказом притягнення його до юридичної відповідальності. Матеріали справи не містять доказів того, що таке звернення було здійснене за відсутності передбачених законом підстав або з перевищенням наданих відповідачу повноважень. Водночас відповідач діяв виходячи з наявних у нього відомостей щодо можливого порушення позивачем правил військового обліку, а тому підстав для визнання таких дій протиправними колегія суддів не вбачає.
Також безпідставними є доводи апелянта про те, що неподання відповідачем відзиву на позов мало наслідком автоматичне визнання позовних вимог.
Частина четверта статті 159 КАС України передбачає, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Водночас наведена норма не встановлює імперативного обов`язку суду задовольнити позов виключно з підстав неподання відзиву та не звільняє суд від обов`язку перевірити наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.
Адміністративний суд під час вирішення спору зобов`язаний встановити фактичні обставини справи, дослідити надані сторонами докази та перевірити відповідність заявлених вимог положенням законодавства незалежно від процесуальної поведінки учасників справи.
Не заслуговують на увагу й посилання апелянта на те, що відповідач фактично визнав позов шляхом внесення певних змін до відомостей, які відображаються у застосунку «Резерв+».
Відображення інформації в електронному військово-обліковому документі саме по собі не свідчить про визнання суб`єктом владних повноважень усіх заявлених позовних вимог та не підтверджує протиправність його попередніх дій чи бездіяльності. Предметом судового розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для внесення до Реєстру відомостей саме у спосіб, на якому наполягає позивач, а не поточний стан інформації, що відображається у відповідних електронних сервісах.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в сукупності з наявними у справі доказами, колегія суддів дійшла висновку, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та фактично зводяться до незгоди позивача з наданою судом оцінкою доказів і власного тлумачення ним норм законодавства, які регулюють порядок проходження військово-лікарської експертизи, ведення військового обліку та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, належним чином дослідив подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, які підлягали застосуванню.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують, не містять посилань на обставини чи докази, які не були предметом дослідження суду першої інстанції або яким судом надано неправильну правову оцінку, а тому не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.