Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/314/26
Провадження №2/338/539/26
03 червня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Рибки Л.Я.,
з участю секретаря Мороз Н.Я.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Богородчанський районний суд Івано-Франківської області з позовною заявою до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 . За життя його мати ОСОБА_3 на випадок своєї смерті розпорядилась майном наступним чином: житловий будинок з господарськими спорудами під АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 01 березня 2007 року подарувала позивачу ОСОБА_1 також покійною одночасно складено заповіт, який посвідченимй Нивочинською сільською радою на ім`я дочки, а його сестри – ОСОБА_2 , яка на момент спадщини не проживала із матір`ю та у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталась та про свої спадкові права не заявляла. 
Зазначає, що його сестра ОСОБА_2 ще у 1989 році виїхала за межі України, в США, де і проживає на даний час. Наміру повертатись назад не має, а також сестра нещодавно повідомила йому, що земельна ділянка, яка заповідалась, їй не потрібна.
Причиною пропуску звернення до нотаріуса для прийняття спадщини стало і те, що його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і не прийнявши спадщину після смерті його дружини.
04 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки він такий строк пропустив. Інших спадкоємців першої черги за законом немає.
З огляду на викладене, позивач ОСОБА_1 просить позов задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_3 .
Стислий виклад позиції учасників справи, відомості про рух справи, процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 05 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
09 березня 2026 року від сільського голови Старобогородчанської сільської ради надійшла відповідь на запит суду, а також заява про розгляд справи без участі представника відповідача.
17 березня 2026 року від приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. на виконання ухвали суду надійшло повідомлення про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена та нотаріальне провадження не здійснювалорось, підстав для формування відповідних інформаційних довідок немає.
24 березня 2026 року від державного нотаріуса Богородчанської державної нотаріальної контори Войташека І.І. на виконання ухвали суду надійшла інформація, що спадкова справа не заводилась, інформація про спадкоємців відсутня.
20 квітня 2026 року від позивача на електронну адресу Богородчанського районного суду Івано-Франківської області направлено клопотання про ззалучення співвідповідачем ОСОБА_2 .
Ухвалою від 20 квітня 2026 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено та залучено до участі, як співвідповідача, ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засіданні не прибув, подав до канцелярії суду заяву про його проведення без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. 
Представник відповідача Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, 09 березня 2026 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд підготовчого судового засідання та судового засідання без їхньої участі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про дату, час і місце його проведення повідомлена у встановленому законом порядку, 03 червня 2026 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.
Фактичні обставини, які встановив суд, зміст спірних правовідносин, застосовані норми права.
Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , мати позивача ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, видане Новочинською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області 22 січня 2013 року серії НОМЕР_1 , актовий запис №2 (а.с.8).
10 липня 2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем Нивочинської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області
Стефанців М.М., зареєстрований в реєстрі за № 129, де позивач ОСОБА_1 вказаний спадкоємцем (а.с. 23).
У заповіті зазначено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, та все те, на що вона за законом буде мати право в тому числі житловий будинок із всіма господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Нивочин Богородчанського району Івано-Франківської області заповідає ОСОБА_1 .
В подальшому, 01 березня 2007 року укладено договір дарування, де дарувальником виступила ОСОБА_3 , обдарованим – ОСОБА_1 . Відповідно до договору дарування ОСОБА_1 подаровано, тобто передано у безоплатну власність житловий будинок з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Любінець О.П. та підписаний сторонами (а.с. 10).
Відповідно до копії витягу №13818873 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_1 , підставою виникнення права власності: договір дарування /412/01 березня 2007 рік/приватнимй нотаріус Любінець О.П. (а.с. 11).
Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ІФ №022883 від 29 січня 2002 року, який виданий на ім`я ОСОБА_3 , їй передано у власність земельну ділянку площею 1,08 гектарів в межах згідно з планом (а.с. 12).
16 серпня 2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений секретарем Нивочинської сільської ради Богороджчанського району Івано-Франківської області М.М. Стефанців, зареєстрованого в реєстрі за № 180, де відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею (а.с. 13)
У заповіті зазначено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла земельну ділянку площею 1,08 га в межах згідно з планом, яка знаходиться у її приватній власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ІФ №022883 виданого Нивочинською сільською радою по реєстру №224
ОСОБА_2 (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17 травня 2024 року, яке видане Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №293 (а.с.9).
04 лютого 2026 року приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. рекомендувала позивачу ОСОБА_1 звернутись до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.4).
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, яка видана 04 лютого 2026 року, у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с. 5).
Згідно з довідкою, яка видана 23 січня 2026 року Старобогородчанською сільською радою №20, на день смерті ОСОБА_3 разом із нею ніхто не був зареєстрований. Заповіт за реєстровим номером 180 від імені ОСОБА_3 не відмінявся. (а.с.7). Дана інформація також підтверджується повідомленням від 09 березня 2026 року №304/01.1-20, яке надано Старобогородчанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Також у даному повідомлені вказано про те, що від імені померлої ОСОБА_3 секретарем Нивочинської сільської ради було посвідчено два заповіти. Щодо інших спадкоємців померлої інформацією не володіють (а.с. 22).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними між собою, померла ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_4 є батьками позивача та відповідачки ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 22 січня 2013 року, яке зареєстровано Нивочинською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2, померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 , виданого 17 травня 2024 року, яке зареєстровано Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №293, помер ОСОБА_4 (а.с.9).
Згідно з інформацією Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, відповідно до запису архівної погосподарської книги, на час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкала в
АДРЕСА_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших зареєстрованих осіб не було (а.с. 22).
Після смерті ОСОБА_3 , залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в селі Нивочин Нивочинської сільської ради, державний акт серія ІІ-ІФ №022883, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю 29 січня 2002 року за №224.
За життя ОСОБА_3 склала два заповіти, зокрема останній заповіт складено 16 серпня 2007 року, який посвідчений секретарем сільської ради Нивочинської сільської ради Стефанців М.М. та зареєстрований в реєстрі за №180, відповідно до якого, ОСОБА_3 , яка зареєстрована за місцем проживання: село Нивочин Богородчанського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла дочці ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,08 га в межах згідно з Державним актом на право приватної власності на землю ІІ-ІФ№022883, виданим Нивочинською сільською радою по реєстру №224 (а.с. 24).
01 березня 2007 року ОСОБА_3 уклала договір дарування серії ВЕЕ №373160 про те, що ОСОБА_1 подаровано, тобто передано у безоплатну власність житловий будинок з господарськими спорудами під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 . Договір дарування засвідчений приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Любінець О.П. та підписаний сторонами (а.с. 10).
Відповідно до витягу №13818873 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 березня 2007 року, власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зазначено ОСОБА_1 , підставою виникнення права власності - договір дарування /412/01 березня 2007 рік/приватнимй нотаріус Любінець О.П. (а.с. 11).
Внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Пленум Верховного Суду України у абз.3 п.24 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив судам, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.
В абз. 6, 7 п. 24 вище зазначеної постанови Верховного Суду України вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача, 04 лютого 2026 року приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. повідомила, що жоден із спадкоємців, крім ОСОБА_1 , які б звернулись з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 не подали заяву про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті також не заводилась та у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини за заповітом рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду із позовом (а.с.4). 
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17; від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц; від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20; від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року (справа № 565/1145/17 провадження 61-38298св18) вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У даній конкретній справі суд вважає, поважними наведені позивачем причини пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, вчасно звернутись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відмова позивачу у наданні строку для вступу у спадщину буде непропорційним втручанням у її право на отримання у власність спадкового майна.
При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.
За таких обставин для прийняття спадщини позивач мав звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, але не зробив цього вчасно і пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Причинами цього позивач вказує те, що до 2024 року жив його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і не прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , а також те, що його рідна сестра ОСОБА_2 , якій померла ОСОБА_3 заповіла земельну ділянку, так і не вступила у спадщину, про те, що не планує оформляти земельну ділянку у власність повідомила нещодавно, зазначені причини суд визнає поважними.
За таких обставин, з огляду на безумовне визнання відповідачами Старобогородчанською сільською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ОСОБА_2 позову, відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також не встановлення судом інших осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, з огляду на наявність причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини, які суд визнав поважними, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 12, 13, 81, 83, 89, 244, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - два місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Старобогородчанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, адреса місцязнаходження: 77712 Івано-Франківська область Івано-Франківський район, село Старі Богородчани, вулиця Франка, будинок 1, код ЄДРПОУ 40154315.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: 77710 Івано-Франківська область Івано-Франківський район, село Нивочин, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий.

Суддя Л.Я. Рибка