ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. Справа№ 910/15179/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ»
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026
у справі № 910/15179/25 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ»
про стягнення коштів у розмірі 1409790,91 грн, -
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СОБІ» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» про стягнення 1409790,91 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/15179/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ» передоплату у розмірі 1369600,00 грн та судовий збір у розмірі 20544,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 11, 202, 509, 530, 629, 693, 712 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), статей 173-175 Господарського кодексу України (далі також - ГК України) та встановленими обставинами наявності між сторонами взаємних зобов`язань, які виникли на підставі договору поставки від 12.09.2024 та відсутністю доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо поставки нафтопродуктів, що у сукупності свідчить про наявність у позивача права вимагати повернення внесеної ним передоплати.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Вважає, що задовольняючи позовні вимоги про повернення суми попередньої оплати у розмірі 566923,66 грн, судом першої інстанції не враховано, що 30.09.2024 позивачем відповідачу поставлено партію товару, а саме: Паливо дизельне EN 590 (ДП-Л- ЄВРО5-ВО) в кількості 13212 дм3 за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 4 (ТОВ «СОБІ»). Об`єм нафтопродукту становить 13245,88 літрів, що підтверджується ТТН №200371 від 30.09.2025, у якій зазначено пункт розвантаження товару: м. Київ, вул. Електриків, 4, ТОВ «СОБІ».
Що стосується стягнення (повернення коштів) на залишок суми у розмірі 802667,34 грн, то апелянт наголошує, що звернення до суду з такою вимогою є передчасним, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявкою на поставку товару, що є предметом договору.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі № 910/15179/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
17.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі № 910/15179/25 та призначено її розгляд на 21.05.2026. Товариству з обмеженою відповідальністю «СОБІ» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 07.05.2026. Ухвалою суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15179/25.
Позивач не скористався правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу відповідача не подав.
У судове засідання 21.05.2026 з`явились представники позивача та відповідача.
Представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю її доводів. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду, - без змін.
21.05.2026 у судовому засіданні колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ», дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СОБІ» (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» (далі Постачальник) укладено Договір поставки нафтопродуктів №1209-01 (далі Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця нафтопродукти, (надалі іменується «Товар»), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що вид нафтопродуктів (найменування), одиниці виміру та кількість Товару, що підлягає передачі за цим Договором, визначаються Сторонами та відображаються в Специфікаціях, рахунках-фактурах, видаткових накладних.
У п. 2.1-2.3 Договору сторони погодили, що Поставка Товару здійснюється на умовах Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року: 
a) FCA- Ренійський морський торгівельний порт, танк (бак) судна, вивіз Товару транспортом (та за рахунок) Покупця;
b) FCA- Ізмаїльський морський торгівельний порт, танк (бак) судна, вивіз Товару транспортом (та за рахунок) Покупця:
c) СРТ - пункт призначення, вказаний Покупцем в заявці, постачання автомобільним або залізничним транспортом за рахунок Постачальника.
Поставка Товару здійснюється партіями на підставі укладання відповідної додаткової угоди до цього Договору, що має містити найменування Товару, кількість, ціну, строк та інші умови поставки Товару.
Поставка Товару здійснюється Постачальником у строки, визначені у додатковій угоді на поставку Товару, до цього Договору.
Згідно з п. 2.4-2.5 Договору передбачено, що на кожну партію Товару Покупець обов`язково подає Постачальнику письмову заявку, згідно зразку (Додаток 1) до Договору «Заявка». Покупець несе безпосередню відповідальність за правильність наданих Постачальнику відвантажувальних та інших реквізитів для виконання обов`язків останнього за Договором. У випадку надання Покупцем невірних реквізитів Вантажоодержувача та/або станції чи пункту призначення. Покупець зобов`язується відшкодувати Постачальнику всі понесені останнім у зв`язку з цим витрати і збитки. Відшкодування здійснюється на підставі письмової вимоги Постачальника, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту її направлення Покупцю.
Кожна партія Товару повинна супроводжуватись комплектом документів, а саме:
Копією Сертифікату та паспорту якості;
Видатковою накладною;
Товарно-транспортною накладною.
Відповідно до п. 3.1 Договору, перехід права власності на Товар відбувається після прийняття уповноваженою особою Товару в місці завантаження. Датою поставки Товару вважається дата, що вказана у товарно-транспортних накладних.
На кожну окрему партію Товару Постачальник надає Покупцеві видаткові документи (видаткові накладні) в обов`язковому порядку, які оформлюються Постачальником та складаються на підставі даних про кількість Товару, зазначених в товарно-транспортних накладних, відповідно до обраного базису поставки Товару.
У термін не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання Покупцем видаткових документів на Товар (видаткових накладних), Покупець зобов`язаний їх підписати та повернути. Якщо протягом терміну, зазначеному в цьому пункті, Покупець не направив Постачальнику підписані видаткові документи або вмотивовані зауваження до них, документи вважаються погодженими Сторонами і прийняті Покупцем, що не звільняє Покупця від обов`язку передати підписані зі своєї сторони видаткові документи на Товар протягом 10 (десяти) днів.
У випадку відмови Покупця від підписання видаткових накладних чи актів приймання-передачі, доказом поставки Товару є товарно-транспортні документи, а датою поставки Товару вважається дата відвантаження Товару, зазначена в товарно-транспортних документах.
Постачальник зобов`язується надати оформлену відповідно до вимог чинного законодавства податкову накладну в електронній формі, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. Сторони договору підтверджують наявність Комплектів електронного цифрового підпису (п. 3.6 Договору).
У відповідності до п. 4.1-4.2 Договору, загальна вартість (ціна) цього Договору не обмежується і складається із вартості (ціни) окремих партій Товару, що підлягають поставці за цим Договором.
Ціна (вартість) кожної окремої партії Товару узгоджується Сторонами та зазначається у відповідних рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі Товару, які є невід`ємною частиною Договору.
Покупець зобов`язаний здійснити повну попередню (авансову) оплату ціни (вартості) кожної партії Товару, якщо інше не передбачено у додатках (додаткових угодах) до цього Договору чи фактично не відбудеться. Невиконання цього обов`язку Покупцем надає Постачальнику право відмовитися від виконання своїх обов`язків за цим Договором повністю або частково (у тому числі відмовитися від передачі у власність (поставки) Товару) (п. 4.6 Договору).
Відповідно до п. 5.4 Договору у разі якщо Постачальник зобов`язаний повернути передоплату (надмірно сплачені кошти, скасування поставки тощо) така передоплата повертається на протязі трьох банківських днів з дня отримання Листа Покупця про повернення коштів.
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення його печатками Сторін та діє до 31.12.2024, а в частині оплати - до повного виконання зобов`язань по даному Договору (п.9.1 Договору).
Закінчення строку дії цього Договору або його розірвання не звільняє Сторони від виконання своїх обов`язків за даним договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п.9.2 Договору).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №48 від 18.09.2024 на суму 1369600,00 грн у т.ч ПДВ - 228 266,67 грн за поставку товару - паливо дизельне ULSD 10 PPM EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО) у кількості 32 000 л, ціна за л 42,80 з ПДВ, загальна суму 1 369 600,00 грн.
Позивачем на підставі платіжної інструкції від 23.09.2024 №1507 було перераховано на рахунок відповідача 1369600,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за дизельне пальне зг. здог. №1209-01 від 12.09.2024, рахунок №48 від 18.09.2024, ПДВ 20% - 228266,67 грн».
Також позивачем долучено до позовної заяви сформовану відповідачем податкову накладну від 23.09.2024 на поставку 13212 л на загальну суму 570 758,40 грн з ПДВ.
Наполягаючи на тому, що відповідач не виконав зобов`язань за Договором та не поставив пальне, за яке здійснено попередню оплату, позивач звернувся до суду із позовом.
Заперечуючи стосовно позовних вимог представник відповідача у відзиві та в апеляційній скарзі зазначив, що ним умови договору виконано частково на підставі отриманої від позивача заявки на поставку партії товару за адресою: м. Київ, вул. Електриків, 4 (ТОВ «СОБІ») в кількості 13 212 дм3, що становить 13 245, 88 літрів. Вказане підтверджується ТТН № 200371 від 30.09.2025. Відсутність заявок на поставку дизельного палива на суму 802667,34 грн унеможливило здійснення фактичної поставки, відтак, позовні вимоги про стягнення 802667,34 грн є передчасними.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме, в частині стягнення суми попередньої оплати. Натомість, у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування сумою попередньої оплати - відмовив.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів враховує норми права, які регулюють спірні правовідносини сторін.
Так, згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Переглядаючи спір у апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Надаючи оцінку умовам укладеного між сторонами Договору, колегія суддів зауважує, що у ньому не визначено який саме товар, у якому обсязі, куди та у які строки має бути поставлений позивачеві відповідачем.
Так, пунктом 1.2 Договору передбачено, що вид нафтопродуктів (найменування), одиниці виміру та кількість Товару, що підлягає передачі за цим Договором, визначаються Сторонами та відображаються в Специфікаціях, рахунках-фактурах, видаткових накладних.
Також, у пунктах 2.2., 2.3. Договору сторони погодили, що поставка Товару здійснюється партіями на підставі укладання відповідної додаткової угоди до цього Договору, що мають містити найменування Товару, кількість, ціну, строк та інші умови поставки Товару.
Поставка Товару здійснюється Постачальником у строки, визначені у додатковій угоді на поставку Товару, до цього Договору.
Пунктом 2.4 Договору сторони визначили, що на кожну партію Товару Покупець обов`язково подає Постачальнику письмову заявку, згідно зразку (Додаток 1) до Договору «Заявка».
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів підкреслює, що матеріали справи не містять жодних додаткових угод, або ж заявок на поставку Товару, що є предметом Договору.
У судовому засіданні на питання колегії суддів представник відповідача повідомив, що заявка з боку позивача на поставлену ним партію товару була усною. 
До позовної заяви позивачем було додано лише Договір, рахунок на оплату №48 від 18.09.2024 на суму 1369600,00 грн у т.ч ПДВ 228 266,67 грн за поставку товару - паливо дизельне ULSD 10 PPM EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО) у кількості 32000 л, ціна за л 42,80 з ПДВ та платіжну інструкцію від 23.09.2024 №1507 на суму 1369600,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за дизельне пальне зг. з дог. №1209-01 від 12.09.2024, рахунок №48 від 18.09.2024, ПДВ 20% - 228266,67 грн».
Одночасно, сторони також погодили, що Покупець зобов`язаний здійснити повну попередню (авансову) оплату ціни (вартості) кожної партії Товару, якщо інше не передбачено у додатках (додаткових угодах) до цього Договору чи фактично не відбудеться.
Частиною 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Надаючи оцінку доказам, поданим сторонами, колегія суддів констатує, що, хоча між сторонами не укладено додаткових угод до Договору поставки, позивачем не було направлено відповідачу жодних письмових заявок на поставку нафтопродуктів, однак, оскільки відповідач виставив позивачу рахунок на внесення авансу, і позивачем цей рахунок сплачено, колегія суддів приходить до висновку про те, що між сторонами у межах укладеного між ними Договору існує домовленість на поставку товару - паливо дизельне ULSD 10 PPM EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО) у кількості 32000 л, ціна за л 42,80 з ПДВ.
Тобто сторонами визначено лише предмет поставки - паливо. Однак, інші обов`язкові реквізити - строки поставки або ж місце поставки, - не визначені.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Статтею 664 Цивільного кодексу України унормовано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів також враховує, що у п. 2.1-2.3 Договору сторони погодили, що Поставка Товару здійснюється на умовах Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року: 
a) FCA- Ренійський морський торгівельний порт, танк (бак) судна, вивіз Товару транспортом (та за рахунок) Покупця;
b) FCA- Ізмаїльський морський торгівельний порт, танк (бак) судна, вивіз Товару транспортом (та за рахунок) Покупця:
c) СРТ - пункт призначення, вказаний Покупцем в заявці, постачання автомобільним або залізничним транспортом за рахунок Постачальника.
Пунктом 3.1 Договору сторони визначили, що перехід права власності на Товар відбувається після прийняття уповноваженою особою Товару у місці завантаження. Датою поставки вважається дата, що вказана у товарно-транспортних накладних.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до «Інкотермс 2010» поставка товару «CPT» (Carriage Paid To (… named place of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (… назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміну СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
Як убачається із наданої відповідачем ТТН №200371 від 30.09.2024 та доданих до позовної заяви рахунка на оплату №48 від 18.09.2024, платіжної інструкції від 23.09.2024 №1507 та податкової накладної від 23.09.2024, відповідач після отримання від відповідача передоплати (23.09.2024) зареєстрував податкову накладну по факту передоплати у сумі вартості нафтопродуктів об`ємом 13212 л, а саме, паливо дизельне EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО), а саме, 566923,66 грн (з ПДВ).
30.09.2024 відповідач здійснив поставку нафтопродуктів - паливо дизельне EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО), - об`ємом 13212 л не особисто, а через перевізника - ПП «Укрпалетсистем». Відповідно до інформації, вміщеної до ТТН, поставка нафтопродуктів здійснена до м. Київ, вул. Електриків, 4.
Отже, враховуючи норми ст. ст. 662, 664 Цивільного кодексу України, а також умови пунктів 2.1, 3.1 Договору, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки частково, а саме, у розмірі 566923,66 грн.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження передачі відповідачем товару позивачу. Так, матеріали справи не містять видаткових накладних або ж рахунків фактур, які б фіксували за відповідачем таку господарську операцію як постачання Товару.
Одночасно, сукупність наданих сторонами доказів, а також умови договору все ж таки дають підстави для висновку про виконання відповідачем взятих за Договором зобов`язань з поставки нафтопродуктів - паливо дизельне EN 590 (ДП-Л-Євро5-ВО), - об`ємом 13212 л та вартістю 566923,66 грн.
Зосереджуючи увагу лише на відсутності первинних бухгалтерських документів, суд першої інстанції не надав належної оцінки іншим доказам, наданим сторонами, положення укладеного між ними договору, а також не врахував норми ст. ст. 662, 664 ЦК України, якими врегульовано спірні правовідносини сторін.
Щодо стягнення суми попередньої оплати у розмірі 802667,34 грн.
Як уже було зауважено, згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з того, що пунктами 2.1-2.4 Договору визначено, що строки поставки кожної окремої партії товару узгоджуються у заявках та додаткових угодах. Також, у Розділі 5 Договору «Порядок розрахунків за договором» визначено обов`язок покупця здійснити попередню оплату, однак не визначено умов, за якими слідує обов`язок продавця негайно поставити товар покупцю, або ж протягом якось часу після здійснення повної оплати товару, що є предметом договору. Матеріали справи не містять жодних додаткових угод, заявок у яких би містились строки поставки нафтопродуктів, проавансованих позивачем у межах дії Договору поставки.
Відсутні у матеріалах справи і будь-які звернення позивача до відповідача, - листи, претензії, вимоги щодо поставки нафтопродуктів, оплачених на підставі рахунку №48 від 18.09.2024.
Враховуючи встановлене, а також норми ст. ст. 530 ,663 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що строк виконання відповідач зобов`язання з поставки нафтопродуктів за Договором поставки від 12.09.2024, оплачених позивачем на підставі рахунку №48 від 18.09.2024, що підтверджується платіжною інструкцією від 23.09.2024 №1507, - є таким, що не настав.
Відповідно, відсутні підстави для висновку про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки від 12.09.2024.
Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 693 ЦК України.
Так, за нормою ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції кілька разів підкреслив, що строк поставки умовами договору не визначений.
Також, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/631/19 підкреслив, що умовою застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. 
Натомість, судом першої інстанції не було встановлено неналежного виконання відповідачем цього обов`язку.
Суд послався лише на те, що договір припинив свою дію 31.12.2024, що вказує на припинення обов`язку відповідача здійснити поставку.
За умовою п. 9.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін, скріплення його печатками Сторін та діє до 31.12.2024 р., а в частині оплати - до повного виконання зобов`язань по даному Договору.
Дійсно, в матеріалах справи відсутні докази того, що договір, укладений між сторонами справи був пролонгований, отже Договір припинив свою дію 31.12.2024.
Разом з цим, пунктом 9.2 Договору сторони погодили, що закінчення строку дії цього Договору або його розірвання не звільняє Сторони від виконання своїх обов`язків за цим договором.
За змістом ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Норми Глави 50 ЦК України не містять статті, за якою зобов`язання, яке виникло на підставі договору припиняється у зв`язку із закінченням строку дії такого договору.
Отже, враховуючи ст. 598 ЦК України та п. 9.2 Договору, колегія суддів приходить до висновку, що зобов`язання відповідача поставити нафтопродукти, оплачені позивачем, - не припинилось. І оскільки під час розгляду спору судом першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду спору не було встановлено факту неналежного виконання відповідачем свого обов`язку з поставки нафтопродуктів, який виник на підставі Договору поставки, колегія суддів приходить до висновку, що застосування ч. 2 ст. 693 ЦК України до спірних правовідносин сторін є передчасним.
Відтак, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати, - відсутні.
Щодо вимог про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 40190,91 грн в порядку ст. 536 ЦК України.
Як встановлено під час розгляду спору, позивач здійснив попередню оплату за Договором поставки від 12.09.2024.
Частиною 3 ст. 693 ЦК України встановлено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
За змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Розглядаючи позовні вимоги у цій частині, колегія суддів виходить з того, що підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.
Оскільки між сторонами укладено Договір поставки, до якого застосовуються положення купівлі-продажу та до означених положень чинним законодавством не передбачено розміру відповідних процентів, а умовами Договору такий розмір не встановлено, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 40190,91 грн також задоволенню не підлягають.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п.2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 3-4 ч.1 ст. 277 ГПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду спору. 
Так, судом першої інстанції неправильно застосовано норми статей 662, 664, 693 Цивільного кодексу України. Не надано належної правової оцінки умовам Договору поставки, а саме, пунктам 2.1-2.4, 3.1, 5.1-5.4, 9.2 Договору, а також поданим сторонами доказам, зокрема, ТТН №200371 від 30.09.2024, рахунку на оплату №48 від 18.09.2024, платіжній інструкції від 23.09.2024 №1507 та податковій накладній від 23.09.2024.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно зі ст. 129 ГПК України у зв`язку з тим, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «СОБІ».
Керуючись ст. ст. 129, 219, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/15179/25 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2026 у справі №910/15179/25 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ» (04071, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 4, код ЄДРПОУ 16476986) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» (01004, місто Київ, вул. Шовковична, будинок 42-44, код ЄДРПОУ 40240849) 1409790,91 грн відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОБІ» (04071, місто Київ, вулиця Електриків, будинок 4, код ЄДРПОУ 16476986) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЮКОІЛ» (01004, місто Київ, вул. Шовковична, будинок 42-44, код ЄДРПОУ 40240849) 24652 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання цієї постанови.
6. Матеріали справи №910/15179/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 08.06.2026. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко