УХВАЛА

11 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 260/9916/25
адміністративне провадження № К/990/19844/26 

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Дашутіна І.В., перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі № 260/9916/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,
установив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки ОСОБА_1 .
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2024 роки ОСОБА_1 . 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022-2024 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2024 рік без урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік та 2024 рік, з урахуванням індексації грошового забезпечення, враховуючи раніше виплачені суми.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема в частині сплати судового збору. Скаржнику надано п`ятиденний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.
На виконання вимог цієї ухвали апелянт подав до суду заяву про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, обґрунтовану тим, що на цей час відсутнє бюджетне фінансування для сплати судового збору, а кошти замовлено. Військова частина є розпорядником коштів 3-го рівня.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліку апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 298 та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху. Суд апеляційної інстанції встановив, що у наданий строк недоліки апеляційної скарги не усунуто.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 55 КАС України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Згідно з частиною першою статті 57 КАС України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Пунктом 1 частини першої статті 59 КАС України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 59 КАС України).
Відповідно до частини восьмої статті 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Касаційну скаргу від імені військової частини НОМЕР_1 підписано та подано представником військової частини НОМЕР_1 Дмитром Михайловичем Зотовим, який на підтвердження своїх повноважень надав копію довіреності від 28 квітня 2026 року, виданої ОСОБА_2 .
Водночас скаржником не надано жодних доказів на підтвердження повноважень Павла Куриленка вчиняти дії від імені військової частини НОМЕР_1 , зокрема щодо уповноваження ним інших осіб.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
За таких обставин касаційну скаргу слід повернути заявнику, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги з підстав її підписання особою, повноваження якої не підтверджено, з наданням заявнику права в межах розумних строків та за умови дотримання інших вимог процесуального закону повторно звернутися до Верховного Суду з такою скаргою не є обмеженням доступу до суду та забезпечує практичну можливість реалізації права на судовий захист у формі касаційного оскарження судового рішення.
Керуючись статтею 248, пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, 
постановив:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі № 260/9916/25 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	І.В. Дашутін