Справа №345/2394/26 
Провадження № 2/345/2015/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06.05.2026 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Кардаш О.І.
при секретарі Боднар Н.Ю.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 06.04.2026 приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки в установлений законом строк він не прийняв спадщину. Зазначає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку із об`єктивними причинами та через необізнаність про існування заповіту, оскільки він вважав, що на все належне матері майно претендує його брат. Однак, із змісту заповіту стало відомо, що мати зробила таке розпорядження: належну їй квартиру заповіла позивачу, а грошові кошти в АТ «ІдеяБанк» та АТ КБ «ПриватБанк» в рівних долях заповіла позивачу та відповідачу. Тому заяву про прийняття спадщини було подано як тільки з`явилася така можливість. Як наслідок, позивач змушений звертатися до суду та просить визначити додатковий строк для подачі ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном шість місяців з часу набрання рішення суду законної сили.
Матеріали справи містять клопотання від представника позивача адвоката Іваніва О.Б. про слухання справи у їхній з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.2).
Відповідач ОСОБА_2 також подав заяву в якій проти задоволення позову не заперечує, а справу просить розглянути у його відсутності.(а.с.17).
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
У відповідності до ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з час відкриття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України визначено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року по справі № 686/5757/23 дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановівід 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини»,шляхом конкретизації, зазначивши таке:
- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;
- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;
- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;
- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування).
З цих підстав, суд вважає, що необізнаність позивача про наявність заповіту в даному випадку може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги за законом та заповітом - ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4 зворот).
Згідно заповіту від 22.04.2021 року ОСОБА_3 заповіла позивачу належну їй квартиру АДРЕСА_1 . А належні їй грошові кошти в АТ «ІдеяБанк» та АТ КБ «ПриватБанк» заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с. 5).
При зверненні позивача до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Бабича В.Л. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з пропущенням терміну прийняття спадщини (а.с.4).
Строк подачі заяви про прийняття спадщини позивачем було пропущено з поважної причини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту на його ім`я, так як його мати ОСОБА_3 не повідомляла про складання заповіту саме на його ім`я, а позивач вважав, що його брат – відповідач по справі - є єдиним спадкоємцем майна.
У відповідності до поданої заяви у відповідача відсутні претензії щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини позивачем.
Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.
Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.
За таких обставин, суд визнає поважними причини пропуску строку прийняття спадщини, оскільки зазначені обставини ніким не спростовані та надає додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору. 
Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та те, що позивач перебуває за кордоном, суд вважає, що для прийняття спадщини буде достатнім строк у термін шість місяців з моменту набрання законної сили цим рішенням, а тому, рішення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст. 1268,1270,1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Визначити додатковий строк для подачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 – шість місяців з часу набрання рішення суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: