Єдиний унікальний номер 722/162/26 
Номер провадження 2/722/408/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року Сокирянський районний суд Чернівецької області 
в складі:
головуючого судді    Припхан І.І.,
з участю секретаря   Козак А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 12698 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 31.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 100851772, згідно з умовами якого відповідач отримала 3500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.. 
ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. 
Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зазначив, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника. 
28.02.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»(далі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 105-МЛ/Т від 28.02.2024 р. Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.
Сума заборгованості Відповідача становить 12698 грн., них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 8848 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 350 грн.
Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме відповідачу було письмову претензію вих. № 23401870/3587 від 29.12.2025 р.
Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року в сумі 12698 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.
20.04.2026 року представником відповідача подано пояснення за змістом яких вказав, що позов є необгрунтованим, недоведеним та таким, що не підтверджений належними і допустимими доказами, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі. Так, нарахування процентів є необгрунтованим і таким, що здійснюється поза межами договору оскільки у договорі відсутній п.2.3.2.1, що регламентує нарахування відсотків та не визначено механізм, формулу чи підстави зміни ставок; нарахування відсотків зменшено з 122,50 грн. до 80,50 грн. з 01.06.2024 року при цьому відсутні додаткові угоди; також відсутні методики розрахунку; період нарахування відсотків є невизначеним, оскільки позивач нараховує відсотки з 31.10.2023 року, водночас, у відповіді «Універсал Банку» визначено період зарахування з 31.10.2023 по 05.11.2023); платіжне доручення є неналежним, адже не містить реквізити банку, не містить відмітки про виконання та містить лише дані про платника; в матеріалах справи відсутня довіреність на ОСОБА_2 та будь-які документи, які підтверджують його повноваження, відтак договір про відступлення прав вимоги є сумнівним. Щодо стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що заявлена представником позивача сума є завищеною та необгрунтованою та не співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
24.04.2026 року представником позивача подано додаткові пояснення у справі. За змістом яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що у паспорті споживчого кредиту №100851772 у пункті 2,3,4,5 викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація щодо строку кредитування, орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та після 06.01.2024 року первинний кредитор ТОВ «Мілоан» врегулював нарахування відсотків у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», таким чином на виконання вимог законодавства ТОВ «Мілоан» почав нарахування відсотків за користування кредитними коштами за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 2,3%. Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків здійснювалось відповідно до пунктів кредитного договору №100851772, так розрахунок заборгованості скаладає пільговий період 15 днів з 31.10.2023 по 15.11.2023 за який щодня нараховується процент 1.65% від тіла кредиту (п.1.3.1 та п.1.5.2. договору), що становить відповідно 866,25 грн., поточний період складає 90 днів (16.11.2023 по 13.02.2024), за який щодня нараховується процент 3,50% від тіла кредиту (п.1.3.2 та п.1.5.3. Договору), що становить відповідно 6370,00 грн., які позичальником були перераховані у зв`язку із набранням чинності закону про зниження денної процентної ставки, а тому ТОВ «Мілоан» здійснило списання надлишково нарахованих відсотків у розмірі 1447,25 грн, відтак за період з 07.01.2024 року по 13.02.2024 року нарахування відсотків здійснювалось за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 2,3%, що становить відповідно 3059 грн. Також умовами договору передбачена комісія у розмірі 10% від тіла кредиту, що становить 350,00 грн. Платіжне доручення та відповідь із банку про зарахування коштів є належним доказом отримання коштів за кредитним договором. Витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами, а їх розмір є співмірним та обгрунтованим.
05.05.2026 року представником відповідача подано заперечення на додаткові пояснення за змістом яких вказав, що позовні вимоги є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Так, додаткові пояснення не усувають раніше зазначені недоліки, містять нові докази та фактично змінюють підстави доказування.
В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не з`явився, однак через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просив справу розглянути без участі представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Відповідач та її представник адвокат Валігура О.О. у судове засідання не з`явились, однак через систему «Електронний суд» представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, щодо вимог позовної заяви заперечив та у задоволенні позову просив відмовити. 
Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.
31.10.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № №100851772, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 105 днів з 31.10.2023р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15.11.2023р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 13.02.2024 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Комісія за надання кредиту: 350.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 866.25 грн., які нараховуються за ставкою 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 1.5.3. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 11025.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Згідно п.2.1. Договору Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну їй суму, що вбачається з платіжного доручення № 75528193 від 31.10.2023 року, а також відповіді АТ «Універсал Банк» № БТЕ-9336 від 22.03.2026 року згідно якої транзакція здійснена в період з 31.10.2023 по 05.11.2023 року, в сумі 3 500 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була успішною та зарахована на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_2 .
Однак, відповідач, який зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів зі свого боку не виконав умов кредитного договору.
Згідно п. 3.2.6. кредитного договору № 100851772 від 31.10.2023 року - позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст. 516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
Пунктом 7.1. кредитного договору № 100851772 від 31.10.2023 року передбачено, що цей Цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п.1.3, п.1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Підтвердженням добровільного укладення даного договору є Заява на отримання кредиту №100851772 від 31.10.2023 року, а також довідка ТОВ «МІЛОАН», з якої вбачається, що Акцепт (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 174875.
28.02.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги 105-МЛ/Т від 28.02.2024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і за Кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.
Сума заборгованості Відповідача становить 12698 грн., них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 8848 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 350 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно Закону України «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 7883220 від 24.08.2022 року поширюється дія цього закону. Частина 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладаючи кредитний договір ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті ОСОБА_1 , якій в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
Щодо посилання представника відповідача на відсутність належних доказів отримання кредитних коштів, то суд зазначає, що матеріалами справи доводиться належними та допустимими доказами факт отримання коштів відповідачем, при цьому ні відповідачем, ні представником відповідача не надано суду жодних доказів (виписок з банківських рахунків), які б спростовували нарахування 31.10.2023 року відповідачу грошових коштів у розмірі 3500,00 грн.
Щодо відступлення права вимоги, то згідно п. 3.2.6. кредитного договору № 100851772 від 31.10.2023 року - позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст. 516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
28.02.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги 105-МЛ/Т від 28.02.2024. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і за Кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.
Враховуючи, що відповідач не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.
Отже, долучені до справи договору факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання, а посилання представника відповідача на відсутність повноважень представника Фінансової компанії «Кредит-каптал» спростовується долученою представником позивача довіреністю, виданою генеральним директором ТОВ «ФК «Кредит-капітал» на ім`я ОСОБА_2 , при чому долучення такої не вимагається, адже в даному випадку не висувається вимога про оспорення договору факторингу.
Таким чином, відповідно до умов договору про споживчий кредит № 100851772 від 31.10.2023 року, та умов договору відступлення прав вимоги 105-МЛ/Т від 28.02.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги за договором № 100851772 від 31.10.2023 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Згідно претензії Вих. № 23401870/3587 від 29.12.2025 року вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомляло ОСОБА_1 про заборгованість за кредитним № 100851772 від 31.10.2023 року та вимагало її погашення.
В добровільному порядку відповідач виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року не сплатила.
Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України).
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Стаття ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, судом здійснено перевірку розрахунку заборгованості за кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року та встановлено, що за період з 01.11.2023 по 15.11.2023 відповідачу нараховані відсотки у розмірі 1,65 %, як це передбачено п.1.5.2 Договору, що становлять 866,25 грн. За період з 16.11.2023 по 06.01.2024 відсотки нараховані за ставкою 3,5%, як це передбачено п.1.5.2 Договору, що становлять 6370,00 грн.
Щодо періоду з 07.01.2024 по 13.02.2024, то 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, яка визначає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки для кредитних договорів з 24 грудня 2023 року не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024).
Відтак, первісним кредитором на виконання вимог закону було знижену відсоткову ставку по кредиту з 3,5% до 2,3% та за період 07.01.2024 по 13.02.2024 нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 2,3%, відтак за вказаний період відповідачу нараховані відсотки у розмірі 3059,00 грн.
Отже, матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору № 100851772 від 31.10.2023 року у неї виникла заборгованість на загальну суму 12698 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 8848 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 350 грн., яка на даний час є непогашеною.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати в розмірі 2662,40 грн., оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять.
Крім цього, при зверненні до суду з даною позовною заявою, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., що підтверджується: копією договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; копією акта №Д/13877 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.01.2026 року згідно якого сума наданих послуг відповідно до Договору №0107 від 01.07.2025 року складає 8000,00 грн.; копією детального опису наданих послуг до акту № Д/13877 за договором надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року згідно якого позивачу було надано наступні послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 0 год. 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год. 00 хв., погодження правової позиції клієнта у справі – 0 год. 30 хв., складання позовної заяви з урахуванням позиції клієнта – 3 год. 30 хв.
Відповідно до п.п.1,2 ч.2, ч.3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Під час розгляду справи представник відповідача вказав, що заявлені витрати позивача на правову допомогу є неспівмірними, клопотав про їх зменшення.
Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Також суд зауважує, що більшість посилань представника відповідача на обґрунтування позиції щодо відмови у задоволенні позову, здійснені на неіснуючі постанови Верховного Суду, а інша частина доводів містить посилання або на висновки, які Верховний Суд не формував, або стосуються правовідносин, які є нерелевантними до тих, що виникли у межах справи. Так, справа 910/1365/18 є судовим наказом, 910/8472/17 – відсутня у ЄДРСР, 826/20221/15 стосується стягнення податкової заборгованості, 910/12787/17 стосується правовідносин, які є нерелевантними до тих, що виникли у межах справи.
Суд звертає увагу, що характер наведених посилань може свідчити про використання учасником справи інструментів штучного інтелекту (далі - ШІ) та, відповідно, отримання на запит результату у формі "галюцинацій". Згідно з галузевими стандартами України, "галюцинування" визначається як феномен, за якого результат роботи системи генеративного ШІ містить неточну або хибну інформацію, що оманливо представлена як достовірна (Словник термінів у сфері штучного інтелекту, схвалений Міністерством цифрової трансформації, пункт 24, 2024 рік).
Суд зауважує, що використання ШІ для підготовки процесуальних документів саме по собі не заборонено. Проте відповідальність за достовірність інформації, викладеної у процесуальних документах, покладається виключно на учасника справи.
Суд наголошує на обов`язковості дотримання принципу фахового людського контролю (human-in-the-loop). Використання ШІ у правничій діяльності допускається виключно як допоміжний інструмент, який не може замінити професійну діяльність правника: його критичне мислення, фахове судження та правову кваліфікацію. Навіть якщо консультант або адвокат користується допоміжними ШІ-інструментами, повну відповідальність перед клієнтом за точність та коректність наданих рекомендацій і висновків несе саме він. Обов`язково проводити фінальну перевірку результатів, що генеруються системою (Рекомендації з відповідального використання штучного інтелекту для правників (схвалені Міністерством цифрової трансформації та Міністерством юстиції України, липень 2025 року).
Подання до Суду недостовірної інформації, зокрема, посилань на неіснуючі постанови та правові позиції Верховного Суду становить порушення принципу добросовісності користування процесуальними правами.
Водночас подання до Суду процесуальних документів, згенерованих ШІ, за відсутності фахової перевірки, свідчить про неналежне виконання професійних обов`язків і недобросовісне користування учасником справи процесуальними правами, що може бути кваліфіковано як вияв неповаги до Суду.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 11, 12, 76-89, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 280-284, 352, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4  в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість за кредитним договором № 100851772 від 31.10.2023 року у сумі 12698 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 00 коп, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 3500 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 8848 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 350 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_4  в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:            І.І. Припхан