ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/8375/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, (суддя суду першої інстанції Момонт Г.М.), прийняту без виклику сторін в м. Кропивницькому, в адміністративній справі №340/8375/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на дискримінаційне ставлення відповідача до позивача, як пенсіонера, який проживає за кордоном. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено, що 12.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо перебування громадянина ОСОБА_1 – представника дискримінованої групи громадян України, євреїв та не євреїв, асоційованих з ними, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю – у ситуації забороненої дискримінації порівняно з іншими пенсіонерами;
- зобов`язання відповідача вжити позитивних дій: негайно усунути виявлену дискримінацію шляхом скасування всіх змін, внесених Відповідачем до електронної пенсійної справи позивача в режимі “макетної обробки”, як таких, що здійснені у спосіб, не передбачений чинним законодавством та відновлення попередніх значень, скасування результатів протиправних розрахунків пенсії, здійснених із порушенням вимог законодавства; застосувати до позивача загальний, передбачений законодавством порядок поновлення, нарахування та розрахунку пенсії на підставі даних пенсійної справи за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, з використанням стандартних алгоритмів програмного забезпечення ІКІС ПФУ, без ручного або макетного втручання в електронну пенсійну справу; включити позивача до кола осіб, яким відповідач проводить індексацію, автоматичні масові перерахунки, доплати та надбавки до пенсії, відповідно до пенсійного законодавства в редакції, чинній на момент здійснення перерахунку пенсії для фактичної виплати; розробити та впровадити заходи для недопущення подальшої дискримінації позивача, як представника дискримінаційної групи громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон, зокрема шляхом аналізу внутрішніх практик, співпраці з профільними громадськими організаціями та проведення просвітницької роботи серед працівників територіальних органів Пенсійного фонду України; здійснити перерахунок поточної пенсії позивача, а також пенсії за період, починаючи з 07.10.2009 р. на підставі даних пенсійної справи з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком №1 на підземних роботах – 21 рік – відповідно до статей 27, 28, частини 2 та 3 статті 42, пунктів 4-1 та 4-3 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а також відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 р. №251 та від 20.02.2019 р. №124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (у чинній редакції на момент виконання судового рішення), з урахуванням положень статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та частини 1 статті 28 і частини 2 статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”; здійснити виплату нарахованої пенсії за вирахуванням раніше виплачених сум за відповідний період, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону №1058-ІV.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 р. позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів для усунення недоліків позовної заяви, а саме: шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, доказів сплати судового збору.
Позивачем подано документи на усунення недоліків позовної заяви.
02.01.2026 р. позивачем надано уточнену позовну заяву.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 р. продовжено процесуальний строк, встановлений пунктом 2 ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року на п`ять днів з моменту вручення цієї ухвали, та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви в частині конкретизації змісту заявлених позовних вимог з урахуванням приписів ч.1 ст.5 КАС України та відповідно до завдань адміністративного судочинства, а також копії уточненої позовної заяви з додатками для відповідача.
14.01.2026 р. представником позивача подано до суду повідомлення про усунення недоліків позовної заяви, в якому представник зазначив, що Пенсійний фонд України здійснює дискримінацію щодо осіб єврейської національності, які виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим позивач звертається особисто з проханням вжити належних заходів для припинення такої дискримінації. Так, представник позивача, із посиланням на норми Закону України “Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні”, зазначив, що обов`язок недопущення дискримінації в будь-яких її формах, поширюється також і на суд. Також представник позивача вказав, що позивачу – особі похилого віку складно розібратися в систематичних порушеннях з боку відповідача. З огляду на відсутність реальної можливості подавати окремі позовні заяви щодо кожного порушення за кожен місяць пенсійних виплат протягом 15 років відновлення пенсії, що фактично призвело б до необхідності подання сотень позовів у межах однієї справи, на підставі чого позивач дійшов висновку про те, що причиною порушення його прав є протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у залишенні позивача в ситуації дискримінації. Окрім того, представник позивача зазначив, що у позовній заяві чітко сформульовано, у чому саме полягає ситуація дискримінації, в якій перебуває позивач.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 адміністративний позов повернутий позивачеві.
Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви, а саме не надав уточнену позовну заяву в частині конкретизації змісту заявлених позовних вимог з урахуванням приписів ч.1 ст.5 КАС України та відповідно до завдань адміністративного судочинства, а також копії уточненої позовної заяви з додатками для відповідача.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 160 КАС України,  в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду з метою захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, шляхом подання адміністративного позову, сформованого з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу. Недотримання вказаної вимоги має наслідком залишення судом адміністративного позову без руху. В свою чергу, не усунення недоліків адміністративного позову, визначених ухвалою про залишення адміністративного позову без руху, має наслідком прийняття судом ухвали про повернення адміністративного позову.
Встановлені обставини справи свідчать, що підставою для повернення позовної заяви послугував висновок суду про не усунення позивачем недоліків апеляційної скарги, а саме: в прохальній частині позивач не конкретизував свої вимоги згідно зі ст. 5 КАС України. 
Вказане на думку суду першої інстанції унеможливлює визначення судом предмету оскарження в справі.
Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та зазначає про таке.
Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто (який саме суб`єкт владних повноважень) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень.
Позивач в позовній заяві виклав зміст дій пенсійного органу, описав, у чому полягало порушення його прав та пояснив, яким чином і чому дії відповідача зачіпають його права.
Зміст позовної заяви викладений в обсязі, з якого цілком можливо визначити характер спірних правовідносин і з дотриманням установленого процесуальним законом порядку ухвалити одне із рішень, продиктованих їхнім змістом.
Так, зі змісту позовної заяви цілком зрозуміло які саме дії оскаржує позивач та якого юридичного захисту своїх прав хоче домомгтись, тому в даному випадку суд першої інстанції виключно з формальних підстав дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху і в подальшому про її повернення через неконкретизовані позовні вимоги, тим самим обмеживши доступ позивача до правосуддя.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.
Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що “надмірний формалізм” може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах “Zubac v. Croatia”, “Beles and Others v. the Czech Republic”, №47273/99, пп. 50-51 та 69, та “Walchli v. France”, №35787/03, п. 29).
Так, нечітке зазначення позивачем позовних вимог не є істотним недоліком і може бути усунуто в процесі підготовки справи до судового розгляду (за умови, якщо зі змісту адміністративного позову вбачається їх суть, що в даному випадку присутнє).
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з порушенням норм процесуального права, а відповідно підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 320, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 в адміністративній справі №340/8375/25 – скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай