Справа № 559/1831/26 
Провадження № 2-а/559/36/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року  м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Костюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дубно адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, старшого інспектора Ткачука Андрія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області, старшого інспектора Ткачука Андрія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №7152286 від 07.05.2026.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що інспектором поліції Ткачуком А.Г. було винесено стосовно нього як селищного голови с.Смига постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, та застосовано штраф, оскільки, у відповідності до постанови, 29.04.2026 о 13.21 год. було зафіксовано, що за адресою: с.Смига, вул..Б.Хмельницького,10, стан покриття проїзної частини вулиці не відповідає вимогам ДСТУ 3587:2022, а глибина окремих осаднень та вибоїн перевищує 8 см., що кваліфіковано як порушення п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» та Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг… Свою вину у скоєному ОСОБА_1 не визнає, вважає своє притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним, оскільки селищна рада обізнана про наявність пошкоджень на вказаній ділянці дороги, однак усунення пошкоджень є об`єктивно ускладненим у зв`язку з недостатністю фінансування, а відповідач не довів, які саме конкретні рішення чи дії селищного голови перебували у причинному зв`язку з виявленим станом дорожнього покриття. Крім того, вважає, що оскільки вже раніше двічі притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, працівниками поліції порушено вимоги ст.38 КУпАП, оскільки правопорушення є триваючим. Також позивач вважає, що інспектор мав спочатку скласти відповідний протокол. За таких умов позивач вважає, що факт скоєння ним правопорушення відсутній, а постанову слід скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд.
01.06.2026 від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов.
В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові, та додатково пояснив, що перебуває на посаді селищного голови с.Смига з 2020 р. Останні роки інспектори неодноразово складали постанови за аналогічні правопорушення щодо стану дорожнього покриття. Позивач визнає, що стан покриття незадовільний, наявні ями, однак у місцевому бюджеті відсутнє належне фінансування на ремонт автодоріг, зокрема, майже увесь місцевий бюджет розрахований на фінансування комунальних закладів. Також просив звернути увагу, що у даний час знайдені кошти і порушення поступово усуваються. 
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник пояснив, що постанова винесена законно і обґрунтовано, порушення стану дорожнього покриття були належним чином зафіксовані, позивач винен у скоєнні інкримінованого правопорушення. Посилання позивача на те, що вказане правопорушення є триваючим і його вже було притягнуто до адмінвідповідальності вважає необґрунтованим, оскільки попередніми постановами встановлені порушення на інших ділянках дороги. Також представник зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення у даному випадку не складається, позивач був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, але для участі в її розгляді не з`явився. 
Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.
Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого. 
Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, відзив тощо, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 07.05.2026 інспектором поліції Ткачуком А.Г. було винесено стосовно позивача як селищного голови с.Смига постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП, та застосовано штраф в розмірі 1020 грн., оскільки 29.04.2026 о 13.21 год. було зафіксовано, що за адресою: с.Смига, вул..Б.Хмельницького,10, стан покриття проїзної частини вулиці не відповідає вимогам ДСТУ 3587:2022, а глибина окремих осаднень та вибоїн перевищує 8 см., що кваліфіковано як порушення п.3 ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» та п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони (постанова КМУ №198 від 30.03.1994), яке допущено посадовою особою – головою Смизької селищної ради Федоровим О.М. 
З припису від 07.05.2026 вбачається, що вимагається привести покриття проїзної частини по вул..Б.Хмельницького, від 10 до 24 буд. у с.Смига у відповідність до відповідних нормативів. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.3 ст.12 Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993 №3353-XII (далі – Закон №3353-XII) обов`язки посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, а саме: - забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; - при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; - впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; - у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; - обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; - своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.
За змістом ст.14 Закону №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч.1,2 ст.24 Закону №3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Згідно з п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За змістом п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до п.5.2.1 ДСТУ 3587:2022 дорожній покрив не повинен мати дефектів, що впливають на безпеку дорожнього руху, величини яких перевищують вимоги у табл..2 (вибоїни, проломи, руйнування крайки площею більше ніж 0,08 м2 і завглибшки більше ніж 4 см заборонено). 
Згідно з ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Позивач, оскаржуючи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, фактично не заперечує наявність дефектів на автодорозі, що підтверджується і наданими доказами, зокрема, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 29.04.2026, у якому наведено вищеописані обставини та стан дорожнього покриття, а також фотокартками, долученими до вказаного акту. 
Тому, встановивши факт скоєння правопорушення та особу порушника, поліцейським призначено справу до розгляду, викликано позивача для участі в її розгляді, а в подальшому цілком обґрунтовано та законно складено відносно позивача постанову за ч.1 ст.140 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
З огляду на вказане, суд не приймає до уваги посилання позивача у позові та у судовому засіданні про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки це не підтверджено жодними доказами, спростовується дослідженими доказами, та вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок. Посилання позивача на те, що його фактично двічі притягують за одне і та саме правопорушення, яке є триваючим, суд також відхиляє, оскільки у попередніх постановах про притягнення позивача до адміністративної відповідальності встановлені порушення за іншими адресами на інших дорожніх ділянках, а посилання позивача на відсутність або недостатність фінансування у селищної ради не впливає на встановлені факти та обставини, тим більш, що нагляд за належним станом дорожнього покриття є прямим обов`язком позивача. 
Відповідно до розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Аналіз матеріалів справи та вищенаведених норм свідчить про дотримання поліцейським порядку прийняття постанови.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Приведені норми чинного законодавства України та конкретні обставини справи дають підстави обґрунтовано вважати про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому жодного доказу, який би спростував факти, викладені в постанові, в ході судового розгляду справи суду не надано, при цьому наявність події та складу адміністративного правопорушення була підтверджена, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановлено, тож суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 73, 77, 132, 134, 139, 242, 244-246, 250, 286 КАС України, КУпАП, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, старшого інспектора Ткачука Андрія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7152286 від 07.05.2026 - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або шляхом подачі апеляційної скарги через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           О.М.Томілін