ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
18.06.2026	Справа № 910/4103/26	

Суддя Н.Б. Плотницька, розглянувши справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс-Рей Інтернешнл Груп" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 77)
до Національної служби здоров`я України (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 19)
про стягнення 1 232 832 грн 00 коп.
Представники сторін: не викликались 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
09.04.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс-Рей Інтернешнл Груп" з вимогами до Національної служби здоров`я України про стягнення 1 232 832 грн 00 коп.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій від 10.02.2025 № 1302-Е125-Р000 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг за грудень 2025 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 232 832 грн 00 коп.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2026 відкрито провадження у справі № 910/4103/26, справу визнано малозначною, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
30.04.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
13.05.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.
29.05.2026 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
10.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медікс-Рей Інтернешнл Груп" (далі по тексту - надавач, позивач у справі) та Національною службою здоров`я України (далі по тексту - НСЗУ, замовник, відповідач у справі) укладено договір № 1302-E125-P000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (далі по тексту - договір) в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису сторін. 
У подальшому сторонами укладено договори №1302-E125-P000/01 від 28.05.2025 та №1302-E125-P000/02 від 11.07.2025 про внесення змін до договору.
Відповідно до пункту 55 договору строк його дії встановлено до 31.12.2025, при цьому згідно з пунктом 56 договору надавач зобов`язаний надавати медичні послуги протягом строку його дії, а фінансові зобов`язання сторін зберігають чинність до їх повного виконання.
За умовами пункту 8 договору надавач зобов`язаний надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.
Відповідно до пунктів 9, 65 договору медичні послуги та умови їх надання визначаються у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною. Сторони також погодили, що інформація та документи, внесені до електронної системи охорони здоров`я уповноваженими особами, є складовою договору та визнаються достовірними.
Згідно з пунктом 30 договору оплата медичних послуг здійснюється на підставі звіту про медичні послуги протягом десяти робочих днів з дати його підписання сторонами.
Звіт про медичні послуги є первинним документом з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що формується на підставі інформації, що міститься в системі, медичної документації та інших документів, які внесені надавачем медичних послуг до системи, що підтверджують факт надання пацієнтам медичної допомоги відповідно до законодавства (пункт 25 договору).
Відповідно до пункту 23 договору до звіту включаються та підлягають оплаті медичні послуги, які фактично надані пацієнтам, відповідають умовам специфікації та належним чином відображені в електронній системі охорони здоров`я.
На підставі підпунктів 1 та 3 пункту 18 договору надавач має право вимагати від замовника належного, своєчасного та повного виконання зобов`язань, зокрема щодо своєчасної та повної оплати наданих медичних послуг.
Позивач протягом грудня 2025 року надав медичні послуги пацієнтам за пакетом медичних гарантій «Радіологічне лікування та супровід пацієнтів з онкологічними захворюваннями в стаціонарних та амбулаторних умовах» відповідно до умов договору та вимог законодавства, а інформацію про їх надання належним чином та у повному обсязі внесено до електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ).
У грудні 2025 року НСЗУ сформувала електронний звіт про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу № 0032109302S25L2B від 23.12.2025 за період з 01.12.2025 по 12.12.2025 на суму 1 849 248 грн 00 коп., який був підписаний сторонами та оплачений НСЗУ.
Позивачем 13.01.2026 та 26.01.2026 від НСЗУ отримано розшифровки електронних медичних записів (ЕМЗ), сформовані НСЗУ та такі, що передують формуванню звіту про надані медичні послуги, з додатками щодо обсягу наданих медичних послуг за грудень 2025 року, до яких включено 66 пацієнтів/ пролікованих випадків на загальну суму 5 085 432 грн 00 коп.
Відповідно до абзацу другого пункту 23 договору, у разі виявлення за результатами автоматичного моніторингу (до формування звіту про надані медичні послуги) помилкових, недостовірних або неповних медичних записів, внесених надавачем до системи, замовник не враховує такі записи для підтвердження надання таких медичних послуг надавачем у звітному періоді. Про виявлені помилкові, недостовірні або неповні медичні записи замовник повідомляє надавачу. Надавач протягом 30 календарних днів з дня закінчення звітного періоду має право надати обґрунтовані пояснення щодо виявлених замовником помилкових, недостовірних або неповних медичних записів для прийняття ним остаточного рішення щодо оплати медичних послуг/проведення перерахунку.
Як вбачається із електронних записів від 13.01.2026 та 26.01.2026 у розділі «Коментар щодо виявлених помилок» щодо 66 пацієнтів/пролікованих випадків, відсутні будь-які зауваження, зокрема щодо обсягу наданих послуг, наявності помилок, неповних або недостовірних даних, а також перевищення запланованої суми договору.
Розшифровки електронних медичних записів, сформовані НСЗУ на підставі даних ЕСОЗ, відображають фактичний обсяг наданих медичних послуг, кількість пролікованих випадків та їх вартість і є належним доказом таких обставин.
Однак, всупереч розшифровкам ЕМЗ, направленим позивачу 13.01.2026 та 26.01.2026, НСЗУ 27.01.2026 сформувала та направила позивачу електронний звіт про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу № 0032109302S25L2K за період з 13.12.2025 по 31.12.2025 на суму 2 003 352 грн 00 коп.
До звіту про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу № 0032109302S25L2K за період з 13.12.2025 по 31.12.2025 не було включено 16 пролікованих випадків на загальну суму 1 232 832 грн 00 коп., попри їх попереднє відображення у розшифровках ЕМЗ від НСЗУ. У розшифровці до цього звіту НСЗУ визначила їх статус як "перевищення запланованої суми договору", у зв`язку з чим такі послуги не були включені до оплати за грудень 2025 року. 
Зазначений звіт був підписаний позивачем та оплачений відповідачем. 
Не погоджуючись із розрахунком, відображеним у звіті НСЗУ від 27.01.2026, позивач звернувся до відповідача з листом від 02.02.2026 № 36 щодо неналежного виконання грошового зобов`язання за договором. До зазначеного листа позивач додав сформований на підставі даних ЕСОЗ окремий розрахунок (альтернативний звіт) щодо 16 пролікованих випадків, не включених до звіту НСЗУ, на загальну суму 1 232 832 грн 00 коп., та просив відповідача підписати його і здійснити оплату відповідно до умов договору. 
Листом № 4674/27-16-26 від 12.02.2026 відповідач надав відповідь на лист позивача від 02.02.2026 № 36, яким відмовив у оплаті, зазначивши, що оплаті підлягають виключно медичні послуги, включені до звіту про медичні послуги. Водночас НСЗУ послалася на те, що оплата здійснюється в межах загальної орієнтовної ціни договору, бюджетних асигнувань та граничної суми оплати відповідного звітного періоду, а також на положення Бюджетного кодексу України щодо обмеженості бюджетного періоду. Саме тому, відповідач повідомив про відсутність правових підстав для оплати медичних послуг, наданих у грудні 2025 року понад визначені договором орієнтовні обсяги.
На думку позивача, звіт про медичні послуги від 27.01.2026, сформований відповідачем, не відповідає фактичному обсягу наданих позивачем медичних послуг у грудні 2025 року, оскільки до нього безпідставно не включено 16 пролікованих випадків. Унаслідок цього позивач не отримав оплату за належним чином надані медичні послуги у розмірі 1 232 832 грн 00 коп., у зв`язку із чим останній звернувся до суду із позовом про стягнення вказаної суми із відповідача.
Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголошує на тому, що Національна служба здоров`я України оплачує надані медичні послуги тільки на підставі звітів про медичні послуги, в межах бюджетних асигнувань, передбачених на відповідний період, що і було зроблено відповідачем на підставі звітів № 0032109302S25L2B та № 0032109302S25L2K, а тому заявлена позивачем вартість оплати послуг є безпідставною, оскільки перевищує за умовами договору погоджену сторонами граничну суму оплати.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Внаслідок укладення договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1302-E125-P000 від 10.02.2025 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 5245 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, що діяв на момент укладання договору, встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, що діяв на момент укладання договору, визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 18 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства.
При цьому, в означеній статті унормовано, що договори про медичне обслуговування укладаються у межах бюджетних коштів, передбачених на охорону здоров`я, на підставі вартості та обсягу послуг з медичного обслуговування, замовником яких є держава або органи місцевого самоврядування.
Згідно частини 1 статті 3 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" відповідно до цього Закону держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Відповідно до частини 6 статті 4 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" звуження програми медичних гарантій не допускається, крім випадків, встановлених законом.
Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" основними функціями Уповноваженого органу, серед іншого, є: виконання функцій замовника медичних послуг, лікарських засобів та медичних виробів за програмою медичних гарантій (пункт 3); укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію (пункт 5).
Згідно з частини 5 статті 8 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" істотними умовами договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій є: перелік та обсяг надання пацієнтам медичних послуг, медичних виробів та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; умови, порядок та строки оплати тарифу; фактична адреса надання медичних послуг; права та обов`язки сторін; строк дії договору; звітність надавачів медичних послуг; відповідальність сторін.
Тариф сплачується Уповноваженим органом за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до програми медичних гарантій безпосередньо надавачам медичних послуг (частина 5 статті 10 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення").
Відповідно до частини 8 статті 10 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" підставою для оплати тарифу, що здійснюється Уповноваженим органом, є звіт, який формується в електронній системі охорони здоров`я на підставі інформації та документів, що внесені надавачем медичних послуг до цієї системи. Оплата за надані медичні послуги та лікарські засоби здійснюється в порядку черговості надходження таких звітів.
За умовами пункту 29 договору замовник зобов`язується оплачувати медичні послуги, включені до звіту про медичні послуги, щодо якого замовник не подав заперечення відповідно до пункту 25 цього договору, згідно з тарифом із застосуванням відповідних коригувальних коефіцієнтів, затверджених у порядку, визначеному законодавством, інформацію про надання яких надавач належним чином вніс до системи, в межах загальної орієнтовної ціни договору з урахуванням граничної суми оплати у відповідному звітному періоді, якщо така гранична сума зазначена у додатках до цього договору.
Так, 23.12.2025 відповідачем сформовано електронний звіт № 0032109302S25L2B про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу за період з 01.12.2025 по 12.12.2025 на суму 1 849 249 грн 00 коп. та 27.01.2016 - електронний звіт № 0032109302S25L2K про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу за період з 13.12.2025 по 31.12.2025 на суму 2 003 352 грн 00 коп.
Враховуючи дані з розшифровок електронних медичних записів (ЕМЗ), сформованих НСЗУ, Товариство з обмеженою відповідальністю "Медікс-Рей Інтернешнл Груп" 02.02.2026 звернулось до Національної служби здоров`я України з листом № 36 щодо корегування суми оплати за 16 пролікованих випадків, не включених до звіту НСЗУ за грудень 2025 року, на загальну суму 1 232 832,00 грн. При цьому, позивач надав відповідачу сформований на підставі даних ЕСОЗ окремий розрахунок (альтернативний звіт), який просив відповідача підписати та оплатити.
Національна служба здоров`я України листом від 12.02.2026 № 4674/27-16-26 повідомила позивача, що оплата за надані медичні послуги у 2025 році за договором здійснена у межах загальної орієнтовної ціни договору, в межах бюджетного періоду та відповідно до умов договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Здійснення додаткових виплат понад визначені договором обсяги та поза межами бюджетного періоду не передбачено чинним законодавством України, порядком та умовами договору.
Суд звертає увагу, що договір про надання послуг характеризується особливим об`єктом, який, нероздільно пов`язаний з особистістю послугонадавача, тобто основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, що не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, послуга розглядається як самостійний об`єкт цивільних прав, характерною особливістю якої, на відміну від результатів робіт, є споживання послуги замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем.
При цьому виникнення обов`язку здійснити оплату за договором законодавець пов`язує саме з її фактичним наданням у строки та в порядку, що встановлені договором, умовами якого також визначається строк (термін) виконання обов`язку здійснити оплату, а не виключно з фактом передачі послуг на підставі акту та його підписанням/непідписанням.
Як передбачено положеннями частини 8 статті 10 Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" підставою для оплати тарифу, що здійснюється Уповноваженим органом, є звіт, який формується в електронній системі охорони здоров`я на підставі інформації та документів, що внесені надавачем медичних послуг до цієї системи. Оплата за надані медичні послуги та лікарські засоби здійснюється в порядку черговості надходження таких звітів.
За умовами пункту 25 Договору також передбачено, що звіт про медичні послуги формується на підставі інформації, що міститься в системі, медичної документації та інших документів, які внесені надавачем медичних послуг до системи, що підтверджують факт надання пацієнтам медичної допомоги відповідно до законодавства..
Згідно з пунктом 23 Договору включенню до звіту та оплаті згідно з цим договором підлягають медичні послуги з урахуванням таких умов: 1) медичні послуги, надані пацієнту за направленням, запис про яке є в системі, крім випадків, коли згідно із законодавством направлення не вимагається; 2) медичні послуги, надані в обсязі не меншому, ніж передбачено у специфікації; 3) до системи включено необхідну медичну документацію в порядку, передбаченому законодавством та специфікацією.
Таким чином, згідно положень Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення" та договору оплата медичних послуг здійснюється виключно на підставі даних електронної системи охорони здоров`я.
Відповідно до статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" електронна система охорони здоров`я - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує автоматизацію ведення обліку медичних послуг та управління інформацією про охорону здоров`я, у тому числі медичною інформацією, шляхом створення, розміщення, оприлюднення та обміну інформацією, даними і документами в електронному вигляді, до складу якої входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (API).
У відповідності до статті 24-2 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог законодавства України щодо захисту персональних даних. Захист інформації в електронній системі охорони здоров`я здійснюється у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 3 Порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2018 №411 (зі змінами) (далі по тексту - Порядок №411), який визначає механізм функціонування електронної системи охорони здоров`я та її компонентів, реєстрації користувачів, внесення та обміну інформацією і документами в електронній системі охорони здоров`я відповідно до Закону України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення", до складу електронної системи охорони здоров`я входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматизований обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (АРI).
Електронна медична інформаційна система - інформаційно-комунікаційна система, яка забезпечує функціонування електронних кабінетів користувачів, автоматизацію їх роботи, створення, перегляд інформації, обмін інформацією в електронній формі, зокрема із центральною базою даних (у разі підключення) (пункт 2 Порядку № 411).
Відповідно до пункту 14 Порядку № 411 створення, внесення, перегляд інформації та документів у центральній базі даних, внесення змін та доповнень до них здійснюються користувачами відповідно до прав доступу, встановлених цим Порядком та нормативно-правовими актами, що регулюють порядок ведення відповідних реєстрів.
Згідно пункту 16 Порядку № 411 Документообіг в електронній системі охорони здоров`я здійснюється відповідно до вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. На електронні документи та інформацію, що вносяться до електронної системи охорони здоров`я, накладається кваліфікований електронний підпис або удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" з урахуванням вимог, передбачених порядками ведення відповідних реєстрів, що ведуться у центральній базі даних електронної системи охорони здоров`я. 
Керівник суб`єкта господарювання у сфері охорони здоров`я та фізична особа - підприємець, яка одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики мають зокрема право формувати та подавати НСЗУ електронні звіти через електронну систему охорони здоров`я (підпункт 3 пункту 42 Порядку № 411).
З матеріалів справи вбачається, що позивач як надавач медичних послуг використовує в своїй діяльності сертифіковану медичну інформаційну систему (МІС) «Доктор Елекс», до якої згідно методології НСЗУ лікарі позивача вносять записи.
Відповідно до вимог законодавства та методології НСЗУ, лікарі позивача вносять електронні медичні записи до зазначеної системи з накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Таким чином, інформація про всі фактично надані позивачем медичні послуги відображається в електронній системі охорони здоров`я шляхом внесення даних працівниками (лікарями) позивача у медичну інформаційну систему (МІС), яка встановлена у позивача, та яка автоматично надсилає відомості до електронної системи охорони здоров`я.
Отже, оплаті підлягають медичні послуги, внесені до електронної системи охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 5 Порядку №411 Власником центральної бази даних, у тому числі майнових прав на програмне забезпечення центральної бази даних, є держава у особі НСЗУ. 
Таким чином, уповноваженою особою (органом), якому надано технічну можливість вносити дані до електронної системи охорони здоров`я, зокрема, формувати звіти про надані послуги за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій є відповідач - Національна служба здоров`я України.
Разом з цим, судом за матеріалами справи встановлено, що відповідач, не зважаючи на звернення позивача, не здійснив належного формування звіту у системі (ЕСОЗ) за грудень 2025 року, внаслідок чого позивач був змушений самостійно скласти окремий розрахунок (альтернативний звіт) за спірний період шляхом внесення до нього даних з електронної системи охорони здоров`я та надіслати такий звіт на оплату відповідачу.
Неоплата відповідачем наданих позивачем медичних послуг призводить до порушення принципів справедливості та добросовісності у господарських зобов`язаннях.
Отже, враховуючи, що виникнення обов`язку здійснити оплату за договором законодавець пов`язує саме з її фактичним наданням у строки та в порядку, що встановлені договором, умовами якого також визначається строк (термін) виконання обов`язку здійснити оплату, а не виключно з фактом передачі послуг на підставі акту та його підписанням/непідписанням.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/8025/24 від 13.05.2025.
Як випливає з наявних у справі доказів, у грудні 2025 року позивач фактично надав за договором медичні послуги за пакетом медичних гарантій «Радіологічне лікування та супровід пацієнтів з онкологічними захворюваннями в стаціонарних та амбулаторних умовах» 66 пацієнтам (проліковані випадки), з яких було оплачено відповідачем 50 пролікованих випадків. 
Тобто, відповідач безпідставно не включив усі фактично надані позивачем медичні послуги до електронного звіту № 0032109302S25L2K від 27.01.2026 про обсяг наданих медичних послуг за пролікований випадок/медичну послугу за період з 13.12.2025 по 31.12.2025, внаслідок чого позивач недоотримав кошти на загальну суму 1 232 832 грн 00 коп.
Матеріали справи не містять заперечень Національної служби здоров`я України щодо обсягів фактично наданих медичних послуг у грудні 2025 року, інформація про які була внесена позивачем до електронної системи охорони здоров`я (ЕСОЗ).
Отже, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг в сумі 1 232 832 грн 00 коп. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам договору, у результаті чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі. 
Враховуючи викладене, доводи, наведені відповідачем у письмовому відзиві та запереченнях не спростовують факту надання послуг. Не здійснення відповідачем оплати наданих послуг за грудень 2025 року не спростовує права позивача на отримання плати за надані послуги.
Стосовно доводів відповідача про те, що оплата вартості послуг не може перевищувати запланованої вартості за договором 1302-E125-P000 та не може бути понад затверджені бюджетні призначення, суд зазначає про таке.
Згідно з пунктом 38 договору його загальна орієнтовна ціна може бути переглянута сторонами із внесенням відповідних змін до нього шляхом підписання додаткових угод до договору.
Відповідно до пункту 2 спеціальних умов надання медичних послуг, що визначений у додатках до договору, сторони можуть протягом строку дії договору переглядати заплановану вартість медичних послуг з внесенням відповідних змін до нього. 
Договори №1302-E125-P000/01 від 28.05.2025 та №1302-E125-P000/02 від 11.07.2025 про внесення змін до договору передбачали коригування запланованої вартості послуг. Водночас, зазначені договори за своїм змістом та метою не передбачали часткового або повного припинення зобов`язань сторін за договором. У даних договорах відсутні будь-які пункти/умови, які б вказували на згоду позивача надавати послуги безоплатно або про відмову позивача від оплати за вже надані послуги.
При цьому, відсутність надходжень бюджетних коштів не нівелює обов`язку з оплати товарів, робіт, послуг за відповідним правочином (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.02.2018 у справі № 923/1292/16, від 23.03.2018 у справі № 904/6252/17, від 28.01.2019 у справі № 917/611/18).
Крім цього, відповідач не висловлював заперечень проти якості, кількості, обсягу та переліку наданих послуг. У свою чергу, позивач, зважаючи на укладення договору мав законні та правомірні очікування на оплату фактично наданих послуг з боку замовника таких послуг, у тому числі у спірний період.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, конституційних гарантій права громадян на медичну допомогу, а також враховуючи те, що строк виконання зобов`язання з оплати послуг настав, доказів сплати вартості послуг за договором на суму 1 232 832 грн 00 коп. матеріали справи не містять та суду не надано, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Національної служби здоров`я України (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 19, ідентифікаційний код 42032422) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікс-Рей Інтернешнл Груп" (03150, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 77, ідентифікаційний код 32109302) 1 232 832 (один мільйон двісті тридцять дві тисячі вісімсот тридцять дві) грн 00 коп. заборгованості за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1302-E125-P000 від 10.02.2025 та 18 492 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн 48 коп. судового збору.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька