З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.06.2026  	Справа №607/9061/25 Провадження №2/607/1677/2026	

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації 

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
02 травня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі – ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації в розмірі 24 721,47 грн, а також, судові витрати (а.с.1–6).
В обґрунтування позовних вимог представник ПрАТ «СК «Уніка» зазначив, що 06 липня 2021 року між ними та Приватним акціонерним товариством «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 001427/4100/0000021/104 (далі – Договір), предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом (далі також – ТЗ) «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 . Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Як вбачається з відповіді Національної поліції України, ідентифікатор картки дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) в системі НПУ № 3022117449520071: 26 квітня 2022 року у м. Тернопіль сталася ДТП за участі двох ТЗ – автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року (справа № 607/5298/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та притягнуто до адміністративної відповідальності. У позові зазначено, що внаслідок цієї ДТП застрахованому ТЗ було завдано механічних пошкоджень. 27 квітня 2022 року потерпілий звернувся до страховика з заявою № 00509816 про подію з ознаками страхового випадку згідно Договору. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 27 квітня 2022 року було проведено огляд автомобіля, про що складено протокол огляду транспортного засобу та визначено вартість відновлювального ремонту у розмірі 24 721,47 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції системи Audatex № 00509816 від 28 квітня 2022 року відновлювальний ремонт склав 24 755,34 грн. Страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24 721,47 грн. 
Представник позивача акцентує увагу на тому, що на момент скоєння ДТП автомобіль «Mercedes-Benz» не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі статті 993 ЦК України та статті 108 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації у розмірі 24 721,47 грн.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача – ПрАТ «СК «Уніка» – у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа, однак у позовній заяві висловив прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі; щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. 
Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
ТЗ «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» з 12 липня 2021 року до 11 липня 2022 року, про що свідчить Договір. Сума страхового відшкодування 585 000 грн (а.с. 9, 10). Крім того, сторонами було підписано умови страхування до Договору (а.с. 11 – 22).
Згідно з відповіддю Національної поліції України, ідентифікатор картки дорожньо-транспортної пригоди в системі НПУ № 3022117449520071: 26 квітня 2022 року за адресою вул. Гайова, 29, м. Тернопіль, сталася ДТП за участі двох транспортних засобів: автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Винуватцем ДТП визначено ОСОБА_1 та складено на нього протокол серія ААБ № 258717 (а.с. 23 – 26).
Згідно з перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування станом на 26 квітня 2022 року поліс на VIN № НОМЕР_3 не знайдено (а.с. 27).
27 квітня 2022 року ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» звернулося до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою № 00509816 про подію з ознаками страхового випадку згідно Договору (а.с. 30, 31).
Як вказано у рахунку № СКМ-К-ВА10076 від 27 квітня 2022 року, виданого ТОВ «Кристал Моторс», сума ремонту автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 24 721,47 грн (а.с. 34).
Відповідно до ремонтної калькуляції № 00509816 від 28 квітня 2022 року вартість ремонту з ПДВ автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 24 755,34 грн (а.с. 35 – 39).
Страховим актом № 00509816 від 28 квітня 2022 року ПрАТ «СК «Уніка» вирішено виплатити страхове відшкодування страхувальнику ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» 24 721,47 грн (а.с. 40).
Протоколом огляду транспортного засобу від 27 квітня 2022 року визначено пошкодження автомобіля «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 32, 33).
Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 021829 від 29 квітня 2022 року, платник ПрАТ «СК «Уніка», отримувач ТОВ «Кристал Моторс», сплатило 24 721,47 грн, призначення платежу: страхове відшкодування згідно Договору (а.с. 41).
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року (справа № 607/5298/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Цією постановою встановлено, що 26 квітня 2022 року о 14 год. 15 хв. в м. Тернопіль, по вул. Гайова, 29, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, у зв`язку із цим здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б., 13.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно зі статтею 124 КУпАП (а.с. 28, 29).
Суд зауважує, що в матеріалах справи зазначено відмінні окремі цифри у державному номерному знаку ТЗ, яким керував відповідач, однак це не свідчить, що йдеться про різні ТЗ, а про наявність технічної описки. 
Відповідно до положень частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» 27 липня 2022 року за вих. № 3569/1-2 ПрАТ «СК «Уніка» надіслала ОСОБА_1 претензію № 32400 про відшкодування завданих збитків у розмірі 24 721,47 грн (а.с. 42, 43).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (перше речення пункту 1).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вказано у частині першій, пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частиною першою статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року №1909-IX (далі – Закон № 1909), інших законодавчих актів.
Відповідно до статті 90 Закону № 1909 сторонами договору страхування є страховик та страхувальник (частина перша). Договір страхування укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину, та оформляється у паперовій формі або у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», або в порядку, передбаченому законодавством про електронну комерцію (частина перша статті 97 Закону №1909).
За статтями 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2022 року (справа № 450/4163/18) сформульовано позицію, відповідно до якої за змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції вини завдавача шкоди відсутність вини у завданні ним шкоди повинен доводити сам її завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року (справа № 359/2309/17) вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно частини третьої статті 102 Закону № 1909 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
За статтею 27 Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (чинною на момент настання страхового випадку) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 
Змістовно тотожне правове регулювання містить стаття 108 Закону № 1909, відповідно до якої страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат (частина перша); якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки (частина друга).
У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» » від 01 березня 2013 року № 4 зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (в редакції чинній на момент виникнення виплати страхового відшкодування) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
У силу положень статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування»
від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (чинної на момент настання страхового випадку) та статті 108 Закону № 1909 до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що на відміну від суброгації у страхових відносинах де право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов?язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов?язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (пункти 44 – 46 постанови від 04 липня 2018 року, справа № 910/2603/17). 
Верховний Суд вказував, що в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (див., зокрема, постанову від 30 січня 2018 року, справа № 910/12500/17).
Як вбачається з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року (справа № 607/5298/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 роз`яснено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на наведене та керуючись приписами частини шостої статті 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року.
Таким чином, особа, винна у заподіянні шкоди, зобов`язана її відшкодувати в повному обсязі. Якщо правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, охоплюються сферою страхування на підставі відповідних договорів страхування, їх особливості визначаються з урахуванням Закону № 1909. За статтею 108 Закону № 1909 страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки; у страховика, який здійснив страхову виплату, саме в межах такої виплати виникає право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Тож у цих деліктних правовідносинах право вимоги до ОСОБА_1 виникло у позивача, оскільки саме ПрАТ «СК «Уніка» здійснило відповідні виплати за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суду надано докази, що підтверджують здійснення виплат, пов`язаних з ремонтом ТЗ «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , що свідчить про те, що позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі зазначених у страховому акті. Позивач здійснив виплату ТОВ «Кристал Моторс» у сумі 24 721,47 грн, про що свідчить платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) № 021829 від 29 квітня 2022 року, за ремонт ТЗ «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , тож саме у межах такої суми у позивача виникло право вимоги (суброгації).
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вказано у статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Отже, правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі є суброгацією, оскільки після виплати страхового відшкодування страхувальнику, страховику перейшло право вимоги компенсації виплаченого страхового відшкодування. Позивач обрав правильний спосіб захисту порушеного права, довів обставини, зазначені у позові, належними та допустимими доказами, а тому його вимоги є підставовими. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Враховуючи наведене вище, оцінивши докази, подані сторонами, та врахувавши наведені положення законодавства, суд доходить висновку, що позов ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації в розмірі 24 721,47 грн підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації задоволений в повному обсязі, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 000424 від 12 травня 2025 року (а.с. 56), обов`язок щодо сплати судового збору на користь ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 3 028 грн слід покласти на ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274, 
280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації – задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ: 20033533) як відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації кошти у розмірі
24 721 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять одну) гривню 47 копійок.
3. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ: 20033533) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
4. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
5. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
7. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
8. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
9. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», код ЄДРПОУ: 20033533, адреса місцезнаходження: вул. Олени Теліги, 6, літера В, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя	Т. І. Якімець