ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	Львів	Справа № 140/12692/24 пров. № А/857/9825/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Пліша М.А.,
суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року (головуючий суддя Сорока Ю.Ю., м. Луцьк) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про:
визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоровґя щодо подальшої придатності до несення військової служби;
зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про направлення на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану здоровґя щодо подальшої придатності до несення військової служби.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить таке скасувати, та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги.
В апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
24.09.2024 позивач подав рапорт з проханням видати направлення на проходження ВЛК з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати йому у встановленому порядку: направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією. Аргументуючи тим, що його стан хвороби прогресує, загострюється, відчуває постійні болі. Через це може ненароком вчинити будь-яку небезпечну чи аварійну ситуацію не з своєї вини, що може призвести навіть до жертв.
10.10.2024 отримано відповідь стосовно рапорту з повідомленням про те, що останній не може бути реалізований у зв`язку із тим, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину.
Суд, прийшов до висновку що, відповідачем розглянуто рапорт позивача та надано відповідь по суті, а тому твердження представника позивача про те, що відповідачем не розглянуто по суті рапорт позивача не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Проте апелянт вважає, що наведені відповідачем обставини жодним чином не позбавили його обов`язку розглянути поданий позивачем рапорт та надати йому відповідь в порядку та строки, визначені нормами Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Інструкції з діловодства у Збройних Силах України.
06 серпня 2024 року, Наказом Міністерства оборони України № 531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок). Відповідно до даного Порядку - відмова в розгляді рапорту має бути вмотивованою (п. 3 розділу ІІІ Порядку). Якщо для рішення питання, викладеного в рапорті, інформації або документів недостатньо, командир може його не погодити. Але він має надати вичерпний перелік підстав та необхідних документів. Крім того, у Наказі Міноборони України №531 наголошено, що ніхто не може бути скривджений на службі чи притягнутий до відповідальності за факт подання рапорту, а на керівників і командирів покладається відповідальність за дотримання цього порядку та строків розгляду.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону№2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч.1 ст.11 Закону №2011-ХІІ).
Окрім того, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано жодної правової оцінки тому факту, що 02.07.2024 позивач «напився таблеток» з суїцидальною метою. Бригадою ЕМД доставлений до КНП ЛОР ЛОКПЛ, по життєвим показам госпіталізований до реанімаційного відділення. З 02.07.2024 по 04.07.2024 перебував на лікуванні в реанімаційному відділенні. 04.07.2024 переведений на лікування в 7-ме від КНП ЛОР ЛОКПЛ
ОСОБА_1 доставлений в приймальне відділення КНП «Золочівська ЦРЛ» бригадою ЕМД в свідомості. Зі слів супроводжуючої особи 19.08.2024 р. близько 10 год. у хворого спостерігався приступ втрати свідомості з судомами.
Згідно медичної документації (виписний епікриз іст.х-би №5783/2024) хворий знаходився на стаціонарному лікуванн в центрі психічного здоров`я «Кульпарків» з 02.07-29.07.2024 з діагнозом : Змішаний тривожний і депресивний розлад, асоційований з бойовим стресом та інсомнією (Р41.2) - виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 4966.
Позивач неодноразово усно звертався до командування військової частини про те, що в нього різко погіршився стан здоров`я, що унеможливлює подальше проходження військової служби. Зокрема, в нього змішаний тривожний і депресивний розлад асоційований з бойовим стресом та інсомнією, специфічні епілептичні синдроми, без згадки про фармакорезистентну епілепсію, порушився нічний сон, виникло стійке зниження настрою, апатія, з`явилися суїцидальні думки, швидка втома, судоми, тремор рук та повік, генералізований судомний напад.
Позивач приймав участь у зоні бойових дій з початку повномасштабного вторгнення на Київському, Миколаївському, Харківському, Донецькому напрямках. 21.12.2022 під час бойового завдання отримав термічні опіки обох кистей (4%), термічні опіки обличчя (підтверджено формою 100). Лікувався на етапах евакуації: з 21.12.2022 по 26.12.2022 перебував на лікуванні в КНП «Чугуївська ЦЛ ім.М.І.Кононенка» з 26.12.2022 по 30.12.2023 у ВМКЦ ПР м. Харків. з 30.12.2022 по 04.01.2023 КНП ХОР «Обласний клінічний спеціалізований диспансер радіаційного захисту населення». Після лікування продовжив службу в зоні бойових дій. З приводу соматичних захворювань приватно консультувався в невропатолога, травматолога, дерматолога. з
16.05.2024 по 21.05.2024 знаходився на стаціонарному лікуванні у ВМКЦ ПР з д-зом: викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання. Рецидивуючі носові кровотечі. Погіршення психічного стану відмічає з травня 2024 року, коли порушився нічний сон, виникло стійке зниження настрою, апатія, з`явилися суїцидальні думки, «не міг витримати всього цього».
Зазначені вище аргументи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що були надані разом із позовною заявою.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що 

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 за контрактом.
Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.12.2021 №262, старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади від 15 грудня 2021 року №330-РС на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї 2-го механізованого батальйону, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 грудня 2021 року зарахований до списків особового складу частини , на всі види забезпечення і вважається таким, що з 15 грудня 2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2024 року ОСОБА_1 самовільно залишив місце служби - район виконання бойових завдань за призначенням на території України, що підтверджується наявними в матеріалах справи наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 червня 2024 року №185 та від 05 липня 2024 року №194.
24 вересня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_1 було направлено рапорт із проханням надати законної можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати йому у встановленому порядку: направлення на медичний огляд військово- лікарською комісією.
10 жовтня 2024 року відповідач надав відповідь стосовно рапорту позивача у якій повідомив, що останній не може бути реалізований у зв`язку з тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2024 року позивач вважаєтеся таким, що самовільно залишив частину. Після фактичного повернення до розташування військової частини буде прийняте рішення щодо направлення останнього для проходження військово-лікарської комісії.
Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії, останній звернувся до суду із цим позовом.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
За змістом частини третьої статті 1 Закону №2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої та шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України (частина 13 статті 2 Закону №2232-XI).
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частини 14 статті 2 Закону №2232-ХІ).
За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом абзацу 13 частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частиною 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року за №1109/15800 (далі - Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно із пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей, визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно з пунктом 1.3. глави 1 розділу І Положення №402, є: аналіз результатів медичного огляду та розробка заходів щодо комплектування Збройних Сил України особовим складом, придатним до військової служби за станом здоров`я; визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Як уже зазначалось вище, станом на час виникнення спірних правовідносин позивач є військовослужбовцем, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Відповідно до абзаців 1-3 пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за №438/16454.
Відповідно до пункту 6.9. глави 6 розділу II Положення №402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
За змістом статей 12 - 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно з пунктом 31 Статуту начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до пункту 254 Статуту військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту (далі Порядок №531).
Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Згідно із п.8 Розділу ІІ Порядку №531 у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Пунктом 9 Розділу ІІ Порядку №531 передбачено, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
З огляду на викладене, суд вірно вказав, що спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий огляд здійснюється прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище. При цьому, прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби. Наведені положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Як уже зазначалось вище, 24 вересня 2024 року на адресу військової частини НОМЕР_1 було направлено рапорт із проханням надати законної можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/непридатності до військової служби, для чого видати йому у встановленому порядку: направлення на медичний огляд військово- лікарською комісією.
10 жовтня 2024 року відповідач надав відповідь стосовно рапорту у якій повідомив, що останній не може бути реалізований у зв`язку з тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2024 року позивач вважаєтеся таким, що самовільно залишив частину. Після фактичного повернення до розташування військової частини буде прийняте рішення щодо направлення його для проходження військово-лікарської комісії.
З урахуванням цього суд слушно зауважив, що відповідачем розглянуто рапорт позивача та надано відповідь по суті, а тому твердження представника позивача про те, що відповідачем не розглянуто по суті рапорт позивача не відповідають дійсності та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Враховуючи матеріали справи, суд першої інстанції дійшов підставного висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року у справі №140/12692/24 - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	М.А. Пліш 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко