ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2026 р. Справа № 914/3041/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Демидової А.М.
суддів: Владимиренко С.В. 
Ходаківської І.П. 

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:
від позивача: Дума Р.І. (у режимі відеоконференції), Секела Р.М. 
від відповідача: Барановська А.М. 
від третьої особи-1: не з`явився 
від третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бабако"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 (повний текст рішення складено 19.11.2025) (суддя Чебикіна С.О.)
у справі № 914/3041/24 Господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бабако"
до Міністерства юстиції України,
за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору:
1.  ОСОБА_1 (третя особа-1);
2.  ОСОБА_2 (третя особа-2),
про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог. Хід справи
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бабако" (далі - ТОВ "Бабако", позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Міністерства юстиції України (далі також - Мін`юст, відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу "Про задоволення скарги" № 2618/5 Міністерства юстиції України від 03.09.2024 на підставі ст. 34 та 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Позовні вимоги мотивовано тим, що пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України № 2618/5 від 03.09.2024 є протиправними, оскільки, на переконання позивача, скарга ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , третя особа-1) не відповідала вимогам законодавства, подана з пропуском строків, а висновки колегії Міністерства юстиції України не ґрунтуються на фактичних обставинах. Крім того, позивач вважає, що оспорюваний наказ порушує його право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана з публічних торгів із відповідними характеристиками висоти, які дозволяли змінювати поверховість квартири.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.12.2024 у справі № 914/3041/24 позовну заяву ТОВ "Бабако" до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено її до судового розгляду.
Під час розгляду справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2025, зокрема, залучено до участі у справі третю особу-1 без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 та третю особу-2 без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , третя особа-2).
20.03.2025 позивачем подано до Господарського суду міста Києва заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив розглядати позовні вимоги в такій редакції: визнати протиправним та скасувати пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 03.09.2024 № 2618/5.
22.04.2025 позивач подав до Господарського суду міста Києва заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив розглядати позовні вимоги в такій редакції: визнати протиправним та скасувати пункти 1 та 2 наказу Міністерства юстиції України від 03.09.2024 № 2618/5, яку прийнято судом до розгляду.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що висновки колегії Міністерства юстиції України базувалися на аналізі правовстановлюючих документів, даних реєстру, а також обставинах, викладених у скарзі ОСОБА_1 ; оспорюваний Наказ відповідача є нормативно обґрунтованим, виданий у межах повноважень, не порушує прав та інтересів позивача, а лише реалізує механізм контролю за законністю державної реєстрації прав. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24, ТОВ "Бабако" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та задовольнити позов.
За доводами скаржника, суд першої інстанції не надав оцінки доводам та не звернув уваги, що оскаржуваний наказ відповідача прийнято з порушенням строків звернення; суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що квартира № 12 є мансардою (горищем), а також про потребу здійснення позивачем заходів для отримання дозвільних документів для перепланування власної квартири; висновок суду, що квартира № 12 є приміщенням загального користування, є помилковим та таким, що суперечить чинному законодавству.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Бабако" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.02.2026 об 11:20.
У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 для розгляду справи № 914/3041/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Бабако" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Ходаківська І.П., Євсіков О.О.; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом - 17.02.2026 об 11:20.
Іншою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ "Бабако" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24; розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.03.2026 об 11:10.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Бабако" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 до припинення перебування директора ТОВ "Бабако" ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України; зобов`язано ТОВ "Бабако" повідомити Північний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.
04.06.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у даній справі.
Для розгляду відповідного клопотання та з урахуванням того, що суддя Євсіков О.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, перебуває у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 914/3041/24 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Бабако" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.; поновлено провадження за вказаною апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 23.06.2026 о 10:20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2026 задоволено заяву ТОВ "Бабако" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Позиції учасників справи 
Відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні, вказуючи, що апеляційна скарга ТОВ "Бабако" є юридично необґрунтованою, оскільки не містить нових обставин, не спростовує встановлених у рішенні суду першої інстанції фактів і не доводить порушення судом норм матеріального чи процесуального права; доводи апеляційної скарги повторюють позовну заяву та не містять аналізу правової позиції, викладеної в рішенні суду; позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень, що скаржниця дізналася про оскаржувані реєстраційні дії раніше, ніж станом на дату, зазначену в скарзі.
Також відповідач наголошував на тому, що доводи, заявлені в позовних вимогах ТОВ "Бабако", мають на меті виключно вирішення фактичного спору про право, який виник між позивачем та ОСОБА_1 , однак Міністерство юстиції України не є учасником спору про право.
Разом із тим, відповідач вказує, що під час розгляду справи № 910/2546/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у спорах про скасування наказу, прийнятого за результатами розгляду скарг у сфері державної реєстрації та яким було скасовано чи анульовано спірні реєстраційні дії, Міністерство юстиції України не може бути єдиним відповідачем, незалежно від доводів та підстав позову, що також відповідає доводам Міністерства юстиції України, викладеним у касаційній скарзі.
ОСОБА_1 подала до Північного апеляційного господарського суду додаткові пояснення у даній справі, в яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, вказуючи, зокрема, що доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 довідалась про порушення її прав та законних інтересів у червні 2025 року, не відповідають дійсності, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а з долученої копії протоколу загальних зборів ОСББ не вбачається, що у зборах брали участь чи мали взяти участь, або були запрошені представники від квартири № 12 ; скаржником не надано належних та допустимих доказів, котрі б давали можливість законного проведення реєстрації та про які вказано Колегією з розгляду скарг при Міністерстві юстиції України; решта доводів апеляційної скарги, на переконання третьої особи-1, зводяться до переоцінки доказів.
Також, ОСОБА_1 подала до Північного апеляційного господарського суду заяву, відповідно до якої вважає, що розгляд можливості зупинення провадження через мобілізацію директора позивача призводить до безпідставного затягування строків розгляду судової справи. 
Явка представників учасників справи
У судовому засіданні 23.06.2026 взяли участь представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та представники позивача і відповідача в залі суду.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились.
Треті особи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а неявка в судове засідання третіх осіб або їхніх представників не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без їхньої участі в судовому засіданні.
У судовому засіданні представники позивача (скаржник) вимоги апеляційної скарги підтримали і просили суд її задовольнити.
Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.09.2024 Міністерством юстиції України на підставі Висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) від 01.08.2024 (далі також - Висновок) за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 (скаржниця) від 01.07.2024 (далі також - скарга) винесено наказ № 2618/5 "Про задоволення скарги" (далі - Наказ), яким скаргу ОСОБА_1 від 01.07.2024 задоволено; визнано прийнятими з порушеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та анулювати рішення від 02.03.2020 № 51420424 (далі також - рішення-1) державного реєстратора Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича (далі також - державний реєстратор Поломаний В.Д.), від 05.05.2020 №№ 52145829, 52144582 (далі також - рішення-2) приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Юрія Пилиповича (далі також - приватний нотаріус Пилипенко Ю.П.); тимчасово блоковано державному реєстратору Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаному Володимиру Дмитровичу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці; виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдерству; виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".
У Висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції викладено, зокрема, таке:
- скаржниця зазначає, що вона є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;
- з Інформації з Державного реєстру прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.06.2024 №№ 384523688, 384523035 скаржниця дізналась про оскаржувані рішення. Обставин та доказів на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржниці, Колегією не встановлено;
- на підставі оскаржуваного рішення-1 державним реєстратором Поломаним В.Д. внесено зміни до розділу № 1841161146101 на квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , зокрема, державним реєстратором Поломаним В.Д. змінено загальну площу квартири з 85,2 кв. м на 187,7 кв. м, та житлову площу з 24 кв. м на 48 кв. м за рахунок приєднання мансарди, на підставі поданих документів: довідки та технічного паспорта від 15.10.2019, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Земельно-Кадастровий Проектно-Будівничий Центр" (далі - ТОВ "Компанія "Земельно-Кадастровий Проектно-Будівничий Центр");
- на підставі оскаржуваних рішень-2 приватним нотаріусом Пилипенком Ю.П. проведено поділ квартири на два об`єкти нерухомого майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_4 та квартиру № 12 , та відкрито розділ № 2076712046101 на квартиру № 12 на підставі заяви ОСОБА_2 від 29.04.2020, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Пилипенком Ю.П., зареєстровану в реєстрі за № 529, довідки та висновку щодо технічної можливості поділу від 27.04.2020, виданих ТОВ "Компанія "Земельно-Кадастровий Проектно-Будівничий Центр";
- Колегією встановлено, що оскаржуване рішення-1 прийнято державним реєстратором Поломаним В.Д. за наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, зокрема, на підставі документів, які не давали змогу встановити зміни щодо квартири, до якої включена мансарда (горище), оскільки це місце загального користування, крім того, включення нежитлового приміщення (мансарди) до житлового (квартири) потребує дозвільних документів, передбачених пунктом 58 Порядку № 1127;
- оскаржуване рішення-1 прийнято з порушенням законодавства у сфері державної реєстрації прав та підлягає анулюванню;
- оскаржувані рішення-2, прийняті приватним нотаріусом Пилипенком Ю.П., підлягають анулюванню як такі, що випливають з факту анулювання прийнятого з порушенням оскаржуваного рішення-1, оскільки також призвели до внесення недостовірної інформації до Державного реєстру прав.
Позивач вважає, що Наказ Міністерства юстиції України є протиправним, оскільки, на його думку, скарга ОСОБА_1 не відповідала вимогам законодавства, подана з пропуском строків, а висновки Колегії не ґрунтуються на фактичних обставинах. Крім того, позивач вважає, що оспорюваний наказ порушує його право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка була придбана з публічних торгів із відповідними характеристиками висоти, які дозволяли змінювати поверховість квартири.
У зв`язку із цим, звертаючись до суду з позовом, позивач просив на підставі статей 34 та 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" скасувати наказ Міністерства юстиції України № 2618/5 від 03.09.2024 в частині пунктів 1 та 2.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказував, що Міністерство юстиції України діяло в межах наданих повноважень, дотримуючись процедури, передбаченої чинним законодавством; скарга була прийнята до розгляду у встановленому порядку, подана належним суб`єктом, розгляд її відбувся з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін, висновки Колегії обґрунтовані дослідженими матеріалами.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації передбачено статтею 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", згідно із частиною першою якої рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
Згідно із ч. 6 ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації); про залишення скарги без розгляду по суті.
Відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок № 1128), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).
Пунктом 2 Порядку № 1128 передбачено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком. Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
З урахуванням наведеного, до повноважень Колегії належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в реєстрах.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, до Міністерства юстиції України звернулась ОСОБА_1 зі скаргою від 01.07.2024, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.07.2024 за № СК-3651-24, на рішення від 02.03.2020 № 51420424 державного реєстратора Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича, від 05.05.2020 №№ 52145829, 52144582 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Юрія Пилиповича щодо квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , з вимогою анулювати рішення від 02.03.2020 № 51420424 державного реєстратора Поломаного В.Д., від 05.05.2020 №№ 52145829, 52144582 приватного нотаріуса Пилипенка Ю.П.
За результатом розгляду скарги Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок від 01.08.2024, яким рекомендовано:
1. Скаргу ОСОБА_1 від 01.07.2024 задовольнити.
2. Визнати прийнятими з порушеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та анулювати рішення від 02.03.2020 № 51420424 державного реєстратора Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича, від 05.05.2020 №№ 52145829, 52144582 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Юрія Пилиповича.
3. Тимчасово блокувати державному реєстратору Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаному Володимиру Дмитровичу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці. 
На підставі вказаного Висновку Міністерством юстиції України було прийнято наказ від 03.09.2024 № 2618/5 "Про задоволення скарги", яким вирішено:
1. Скаргу ОСОБА_1 від 01.07.2024 задовольнити.
2. Визнати прийнятими з порушеннями Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та анулювати рішення від 02.03.2020 № 51420424 державного реєстратора Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича, від 05.05.2020 №№ 52145829, 52144582 приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенка Юрія Пилиповича.
3. Тимчасово блокувати державному реєстратору Виконавчого комітету Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області Поломаному Володимиру Дмитровичу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці.
4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.
5. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство "Національні інформаційні системи".
Спір виник внаслідок прийняття Мін`юстом Наказу, який, як стверджує позивач, прийнято з порушенням статей 34 та 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки, на переконання позивача, скарга ОСОБА_1 не відповідала вимогам законодавства, подана з пропуском строків, а висновки Колегії не ґрунтуються на фактичних обставинах. 
Згідно із статтею 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною другою статті 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими є, зокрема, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Верховний Суд у постановах від 11.11.2020 у справі № 753/11009/19, від 27.07.2021 у справі № 585/2836/16-ц виснував, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів Отже, висновок щодо застосування норми права здійснений Верховним Судом - це висновок, сформульований Верховним Судом (Верховним Судом України) внаслідок казуального тлумачення норми права при касаційному розгляді конкретної справи та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду (Верховного Суду України), прийнятої за наслідками такого розгляду, який обов`язковий для суду та інших суб`єктів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22). Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 виснувала, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 910/2546/22 щодо визначення належного складу відповідачів у спорах про скасування наказів Міністерства юстиції України, якими скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та застосування ефективних способів захисту таких прав у контексті статей 15, 16 ЦК України, статті 37 Закону № 1952-IV та норм ГПК України.
У постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.
Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права. У пунктах 9.52-9.55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 зазначено: 
"9.52. Натомість для забезпечення ефективного функціонування відносин у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також єдності та передбачуваності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах КГС ВС від 18.06.2024 у справі № 910/6143/23, від 25.06.2024 у справі № 910/3017/23, від 04.06.2024 у справі № 910/12439/22, від 16.04.2024 у справі № 910/20417/21, від 10.04.2024 у справі № 910/8568/23, від 17.04.2024 у справі № 910/2438/23, від 31.10.2023 у справі № 910/3134/22, від 17.05.2023 у справі № 910/12859/20, оскільки сформульований у них підхід, за якого в подібних спорах єдиним відповідачем може бути Мін`юст, суперечить викладеним у цій постанові висновкам з посиланням на інші висновки Великої Палати Верховного Суду, від яких вона не відступала, зокрема про склад сторін такого спору.
Також Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків КГС ВС, викладених у постановах від 09.08.2023 у справі № 910/18929/21 та від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19, про те, що позовна вимога про оскарження наказу Мін`юсту в разі її задоволення не приводить до повного захисту прав позивача, а судове рішення про визнання незаконним чи про скасування такого наказу само собою не може бути підставою для державної реєстрації речових прав, оскільки з урахуванням конкретних обставин справи таку вимогу можна інтерпретувати як спрямовану на введення позивача у володіння шляхом державної реєстрації відповідного речового права на підставі судового рішення згідно з положеннями частини третьої статті 26 Закону. Відтак зазначена вимога не має щоразу розцінюватись судами як неналежний спосіб захисту з відмовою в її задоволенні виключно з формальних міркувань.
Велика Палата Верховного Суду вчергове звертає увагу на те, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункт 42), від 26.10.2022 у справі № 201/13239/15-ц (пункт 43) та від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 (пункт 66)].
У разі коли Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного, зокрема, в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, згідно із частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 (пункт 36), від 08.06.2022 у справі № 362/643/21 (пункт 67), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункт 43) та від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 (пункт 67)]".
Отже, у вказаній постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 Великою Палатою Верховного Суду викладено висновки про те, що суб`єктний склад сторін у спорах про скасування наказів Міністерства юстиції України залежить від правової природи правовідносин.
За частиною другою статті 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Відповідно до частини другої статті 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41) та від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 (підпункт 8.9).
За сформованою та сталою правовою позицією Верховного Суду звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Суди, встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, відмовляють у позові до такого відповідача (постанови Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21 (пункт 189), від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (пункт 148) та від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (пункт 153)).
ОСОБА_1 залучена судом першої інстанції як третя особа, тоді як залучення її до участі у справі судом першої інстанції не можна ототожнювати із залученням зазначеної особи у належному процесуальному статусі відповідача, обсяг наданих законом прав якого є більшим за інших учасників справи (зокрема, відповідач має право подати зустрічний позов, заяву про застосування наслідків спливу позовної давності тощо) (схожий за змістом висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 3/5025/1379/12 (924/681/21)).
Згідно з висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17, суд за власною ініціативою не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.
Таким чином, Мін`юст не може бути єдиним відповідачем у даній справі незалежно від доводів та підстав позову, оскільки він не оспорює речове право позивача на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Тоді як у суду апеляційної інстанції немає визначених процесуальним законом підстав для залучення ОСОБА_1 як співвідповідача. А тому, суд апеляційної інстанції, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.09.2025 у справі № 910/2546/22 та висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.11.2025 у справі № 904/2414/23, від 04.11.2025 у справі № 910/7445/23, від 04.11.2025 у справі № 910/10444/22, від 04.11.2025 у справі № 910/1758/24, від 04.11.2025 у справі № 910/16665/21, від 11.11.2025 у справі № 910/18109/23, від 11.11.2025 у справі № 910/12352/23, від 11.11.2025 у справі № 320/197/22, від 11.11.2025 у справі № 910/1766/24, від 11.11.2025 у справі № 911/2874/21, від 19.11.2025 у cправі № 910/13311/22, від 19.11.2025 у справі № 910/1328/24, дійшов висновку про те, що в позові слід відмовити із цих мотивів.
З урахуванням наведених вище мотивів відмови в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не надає оцінки доводам апеляційної скарги позивача, що стосуються суті спору (див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пункті 105 постанови від 18.12.2024 у справі № 907/825/22).
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку змінити рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в іншій частині зазначене рішення суду належить залишити без змін.
З огляду на те, що оскаржуване рішення суду підлягає зміні з інших підстав, ніж ті, що зазначені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга ТОВ "Бабако" підлягає залишенню без задоволення. 
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бабако" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
3. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 914/3041/24 залишити без змін.
4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 30.06.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова 

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська