Справа № 195/39/26
2/195/179/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
26.05.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Омеко М.В., за участю секретаря Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє, представник — адвокат Папуга Олексій Валерійович до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майрікс Агро" про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування державної реєстрації (в частині),

ВСТАНОВИВ:
16 січня 2026 року до суду з вищезазначеним позовом звернувся представник позивача , у якому просить суд: 
- визнати, що Додаткова угода від 08.03.2024 року до Договору оренди землі від 20.01.2020, укладена від імені ОСОБА_1 з ТОВ «МАЙРІКС АГРО», щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132площею 6,1231 га, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, не породжує цивільно-правових наслідків для ОСОБА_1 
- визнати, що Додаткова угода від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020, укладена від імені ОСОБА_1 з ТОВ «МАЙРІКС АГРО», щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132площею 6,1231 га, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, не породжує цивільно-правових наслідків для ОСОБА_1 
- скасувати державну реєстрацію іншого речового права щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132, здійснену записом № 36094060 від 20.03.2020, в частині, проведеній на підставі Додаткової угоди від 08.03.2024 року та Додаткової угоди від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька – ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2024 року набув право власності на земельну ділянку площею 6,1231 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.
20.01.2020 року, між спадкодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пігрейн» (код ЄДРПОУ 39952199), було укладено Договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 20.01.2020 року. 
У грудні 2025 року, до позивача звернулася невідома особа, яка відрекомендувалася представником Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙРІКС АГРО» (код ЄДРПОУ 43922940) і повідомила, що в зв`язку з придбанням прав оренди на належну позивачу земельну ділянку кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132 у ТОВ «Пігрейн», їм необхідно отримати реквізити банківської картки з метою перерахування орендної плати за 2025 рік. Також як доказ того, що відповідач є законним орендарем вказаної земельної ділянки, зазначеною особою, яка відрекомендувалася представником ТОВ «МАЙРІКС АГРО», на мобільний телефон Позивача у застосунок «Viber» було надіслано фотокопію Додаткової угоди від 08.03.2024 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 на одному аркуші та фотокопію Додаткової угоди від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 на одному аркуші.
Однак, позивач відмовився надавати будь-які свої дані, невідомим особам, в зв`язку з тим, що він ніколи вище вказаних документів раніше не бачив, не підписував та взагалі його ніхто ніколи не повідомляв, про зміну Орендаря належної йому земельної ділянки, кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132.
З метою отримання інформації, щодо Орендаря, позивач звернувся з відповідним запитом до ЦНАПу Томаківської селищної ради, на який отримав інформаційну довідку №455348597 від 08.12.2025 року, згідно якої, стосовно земельної ділянки кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132, вчинено запис про інше речове №36094060 від 20.03.2020 року. Документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер:б/н, виданий 20.01.2020, видавник: сторони договору; договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: б/н, виданий 08.03.2024, видавник: Сторони за договором; інший тип договору, Додаткова угода серія та номер: б/н, виданий 25.04.2025, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙРІКС АГРО» та ОСОБА_1 .
На підставі чого позивач через свого представника був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.
Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 
27.02.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, адвоката Перепелиця Р.В. В даному відзиві представник відповідача просить суд, відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Крім того, в своєму відзиві вказує, що, відповідач категорично не погоджується з твердженнями позивача про те, що нібито позивач, ОСОБА_1 не підписував додаткові угоди від 08.03.2024 та 25.04.2025 року, оскільки 21.02.2025 року позивачем особисто було написано розписку про те, що він отримав від відповідача мотивацію за підписання договору( додаткових угод) оренди у сумі 30 000 грн. Крім того представник відповідача просить суд стягнути з позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн.
08.05.2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи за його відсутності та здійснювати розгляд за наявними у матеріалах справи доказами. Крім того, 08.05.2026 року від представника відповідача до суду також надійшла заява про недопустимість доказу, а саме просить суд, визнати висновок експерта № 335 від 23.03.2026 року, складений ОСОБА_3 недопустимим доказом.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та вказав, що ОСОБА_1 з 2024 року є власником земельної ділянки після смерті свого батька. Та зазначив, що в 2020 році його покійний батько уклав договір оренди на 7 /сім / років з ТОВ "Пігрейн", договір розрахований до 20.01.2027 року. Позивач успадкував дану земельну ділянку, проте умовами договору передбачено, що зміна власника земельної ділянки не передбачає розірвання договору про оренду земельної ділянки. Тому відносини з ТОВ "Пігрейн" продовжувалися. Однак до позивача звернулись особи, які представились представниками ТОВ "МАЙРІКС АГРО" та повідомили, що придбали права оренди на належну позивачу земельну ділянку та надіслали йому фото додаткоих угод, які була нібито укладені між позивачем та відповідачем в 2024-2025 роках. Але позивач вказує, що жодного разу не спілкувався з пердставниками ТОВ "МАЙРІКС АГРО" стосовно продовження орендних відносин саме за цим договором. А цією додатковою угодою змінено істотні умови договору від 20.01.2020 року. Крім того зазначає, що стороною відповідача в своєму відзиві взагалі не надається оцінка спірних договорів (додаткових угод), а лише є посилання на якийсь інший договір, який взагалі не зареєстрований та не є предметом спору.
Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольтнити в повному обсязі. Та зазначив, що до сьогоднішнього дня відповідач не здійснює з ним розрахунки по оренді земельної ділянки.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.02.2024 року ОСОБА_1 після смерті батька, ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку площею 6,1231 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.
20.01.2020 року, між Спадкодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пігрейн» (код ЄДРПОУ 39952199), було укладено Договір оренди земельної ділянки (далі Договір), який було зареєстровано Виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 20.01.2020 року. Згідно п.3.1 Договору-1, «…договір укладається на 7 (сім) років, починаючи з дати його реєстрації.». Відповідно до п.11.1 Договору «…Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (осіб) у тому числі в порядку спадкування, не є підставою для зміни умов або розірвання даного Договору».
Відповдно до інформаційної довідки №455348597 від 08.12.2025 року, згідно якої, стосовно земельної ділянки кадастровий номер - 1225485500:01:004:0132, вчинено запис про інше речове №36094060 від 20.03.2020 року. Документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер:б/н, виданий 20.01.2020, видавник: сторони договору; договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: б/н, виданий 08.03.2024, видавник: Сторони за договором; інший тип договору, Додаткова угода серія та номер: б/н, виданий 25.04.2025, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙРІКС АГРО» та ОСОБА_1 .
Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно ст.626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:
1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У ч. 2 ст. 207 ЦК України викладено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
Також суд бере до уваги висновок спеціаліста (експерта почеркознавця) Кравченко Олександра Анатолійовича № 335 від 23.03.2026 року, який є дипломованим, атестованим експертом, кандидатом юридичних наук.
Відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 в графі "ОРЕНДАВЕЦЬ ОСОБА_1 " в кольоровій електрографічній копії додаткової угоди до Договору оренди землі від 20.01.2020, Дніпропетровська область. Томаківський район, с.Мирове, ІНФОРМАЦІЯ_1 вірогідно виконано не ОСОБА_1 . 
Підпис від імені ОСОБА_1 в графі "ОРЕНДАВЕЦЬ ОСОБА_1 " в кольоровій електрографічній копії додаткової угоди до Договору оренди землі від 20.01.2020, Дніпропетровська область. Томаківський район, с.Мирове, ІНФОРМАЦІЯ_2 вірогідно виконано не ОСОБА_1 . 
Крім того, сам спеціаліст-експерт вказує в своєму висновкі, що вирішити питання в категоричній формі щодо виконання підпису від імені ОСОБА_4 , зображення якого міститься у вище зазначених документах. стане можливим при наданні експрту оригіналів вище зазначених документів.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наданий стороною позивача висновок спеціаліста (експерта почеркознавця) Кравченко Олександра Анатолійовича № 335 від 23.03.2026 року, який є дипломованим, атестованим експертом, кандидатом юридичних наук є належним та допустимим доказом, оскільки даний спеціаліст відповідно до даного висновку був обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 КК України.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що у позивача не було вільного волевиявлення, яке б відповідало його внутрішній волі на складання Додаткової угоди-1 та Додаткової угоди-2, у зв`язку з чим він Додаткову угоду від 08.03.2024 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 та Додаткову угоду від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 не підписував. За своєю правовою природою зазначені додаткові угоди не можуть вважатися укладеними, оскільки Позивач не вчиняв волевиявлення на їх укладення та не підписував їх, що свідчить про відсутність згоди сторін щодо істотних умов договору. Разом із тим Позивач не обирає спосіб захисту у вигляді визнання таких угод неукладеними, а звертається за захистом шляхом усунення правових наслідків документів, які не створюють цивільних прав та обов`язків.
Оскільки зазначені додаткові угоди не породжують цивільно-правових наслідків для Позивача, вони не можуть бути належними підставами для державної реєстрації речового права, у зв`язку з чим державна реєстрація в цій частині підлягає скасуванню.
У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 
1) визнання права; 
2) визнання правочину недійсним; 
3) припинення дії, яка порушує право; 
4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 
5) примусове виконання обов`язку в натурі; 
6) зміна правовідношення; 
7) припинення правовідношення; 
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Додатково необхідно зазначити, що у Постанові Великої Палати ВС від 16.06.2020 по справі № 145/2047/16-ц, зазначено наступне:
«…7.21. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
7.22. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
7.23. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.»
Підсумовуючи вищенаведене,суд приходить до висновку, що Додаткова угода від 08.03.2024 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 та Додаткова угода від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020 не відповідає вимогам цивільного законодавства України, що порушує права та інтереси Позивача як власника земельної ділянки, тому вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими та такими. що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє, представник — адвокат Папуга Олексій Валерійович до Товариства з обмеженою відповідальністю "Майрікс Агро" про усунення перешкод у здійсненні права власності та скасування державної реєстрації (в частині) - задовольнити.
Визнати, що Додаткова угода від 08.03.2024 року до Договору оренди землі від 20.01.2020, укладена від імені ОСОБА_1 з ТОВ «МАЙРІКС АГРО», щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132площею 6,1231 га, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, не породжує цивільно-правових наслідків для Позивача.
Визнати, що Додаткова угода від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020, укладена від імені ОСОБА_1 з ТОВ «МАЙРІКС АГРО», щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132площею 6,1231 га, яка розташована на території Мирівської об`єднаної територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, не породжує цивільно-правових наслідків для Позивача.
Скасувати державну реєстрацію іншого речового права щодо земельної ділянки кадастровий номер 1225485500:01:004:0132, здійснену записом № 36094060 від 20.03.2020, в частині, проведеній на підставі Додаткової угоди від 08.03.2024 року та Додаткової угоди від 25.04.2025 року до Договору оренди землі від 20.01.2020.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Майрікс Агро" /ЄДРПОУ 43922940/ на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2626 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного судового рішення – 03.06.2026 року.

позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Майрікс Агро" /ЄДРПОУ 43922940/, адреса м.Дніпро, вул.Ливарна,буд.4.

Суддя:	  	М. В. Омеко