Справа №766/12512/23
н/п 1-кп/766/1233/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
захисника: ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР 18.10.2023 за №12023231080002214, 03.01.2024 за №12024231080000007, які об`єднані в одне провадження, за обвинуваченням:
-  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Джанкой АР Крим, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, неповнолітніх утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, офіційно непрацевлаштований, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений: вироком Приморського районного суду м. Одеса від 25.01.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 307 КК України.

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період з 23 по 27 вересня 2022 року, прийняв участь в організації та у проведенні незаконного референдуму в с. Загорянівка, с. Східне Херсонського району Херсонської області, шляхом виїзду до вказаних населених пунктів Херсонського району Херсонської області, з метою забезпечення голосування жителів вказаних населених пунктів у незаконному референдуму щодо входження Херсонської області до складу рф, під час якого ОСОБА_5 носив скриньку для бюлетенів.
Такі незаконні та неправомірні дії ОСОБА_5 сприяли визнанню російською федерацією незаконного референдуму таким, що відбувся та незаконного приєднання територій Херсонської області до її складу.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме участь громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим Приморським районним судом м. Одеса за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та вчинив повторно новий злочин за таких обставин.
ОСОБА_5 , переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами, згідно з яким обіг наркотичних засобів та психотропних речовин включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 на території України заборонено, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але до 21.10.2023, незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб «канабіс».
21.10.2023 приблизно о 12:03 год. ОСОБА_5 , переслідуючи прямий умисел, направлений на збут вищезазначеного наркотичного засобу «канабіс», діючи з корисливих мотивів, перебуваючи при в`їзді на вулицю Вишнева Херсонської області, Херсонського району, с. Загорянівка, незаконно збув ОСОБА_6 (відомості про особу змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 200 (двісті) гривень вищезазначений наркотичний засіб «канабіс» масою в перерахунку на суху речовину 66,65 г.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, як придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами, згідно з яким обіг наркотичних засобів та психотропних речовин включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 на території України заборонено, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але до 26.10.2023, повторно незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб «канабіс».
26.10.2023 близько 15:49 години ОСОБА_5 , переслідуючи прямий умисел, направлений на збут наркотичного засобу «канабіс», діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля території свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , повторно незаконно збув ОСОБА_6 (відомості про особу змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») шляхом продажу за грошові кошти у розмірі 200 (двісті) гривень вищезазначений наркотичний засіб «канабіс» масою в перерахунку на суху речовину 112,7 г.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, як придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.
Крім того, ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 зі змінами, згідно з яким обіг наркотичних засобів та психотропних речовин включених до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 на території України заборонено, діючи з корисливих мотивів, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, місці та часі, але до 26.10.2023, повторно незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб «канабіс», який в подальшому зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час проведення санкціонованого обшуку 26.10.2023 з 16:25 години по 18:17 годину за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено в житловому будинку, розташованому на території вищевказаного домоволодіння: подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору з пряним запахом, яка, відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 3,231 г.; подрібнену речовину рослинного походження буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка, відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 30,85г.; крупно подрібнену речовину рослинного походження буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка, відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 69,10 г.; саморобний пристрій для куріння, що складався з двох частин пластикових пляшок, в середині якого знаходилося нашарування темно-коричневого кольору, яка, відповідно до висновку експерта є наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,366 г. 
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України як придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту, вчинене повторно.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження
Обвинувачений ОСОБА_5  у судовому засіданні винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав.
Дав показання про те, що коли відбулося повномасштабне вторгнення військових рф в Україну, Херсонська область була дуже швидко окупована – з 01.03.2022, у тому числі і с. Загорянівка Херсонського району, де він мешкав разом із рідним братом, який є інвалідом ІІ групи. У селі не було офіційної роботи і він допомагав онкохворій матері по домашньому господарству, за можливості винаймався на будівельні та різні подібні роботи. Свого часу взяв у борг у старости села ОСОБА_7 500 грн, обіцяв відпрацювати, побіливши приміщення, але у зв`язку з окупацією села не зміг цього зробити. Приблизно у вересні 2022 року він йшов по вулиці, біля нього зупинилася автівка, з якої вийшов ОСОБА_8 і запропонував відпрацювати борг, ходячи по хатах у селі і агітувати голосувати за рф. Він відмовився, сказав, що готовий відпрацювати борг лише у вигляді ремонтних робіт. Тоді до нього підійшов військовий рф, почав погрожувати, що обвинувачений нібито п`яний і поїде разом з ним і може не повернутися ніколи додому, при цьому направивши на нього зброю (автомат). Потім військовий з машини дістав скриньку із бюлетенями, сказав підійти до нього і пристебнув обвинуваченого до скриньки кайданками. З машини вийшли ще один чоловік і жінка і вони всі разом із ОСОБА_9 почали ходити по хатах у селі, агітувати мешканців брати участь в референдумі. Обвинувачений був змушений ходити разом із цими людьми, бо він був пристебнутий до скриньки та за ними спостерігали військові рф. Після того, як обхід людей закінчився, до обвинуваченого підійшов військовий рф, відстебнув ОСОБА_5 від скриньки, забрав її і відпустив обвинуваченого. Після чого до обвинуваченого підійшов ОСОБА_8 , повідомив, що він відпрацював таким чином борг і вручив обвинуваченому 30 тисяч російських рублів. Обвинувачений все це робив мовчки і нічого не відповідав через страх за життя своє та своїх близьких, оскільки на той час керував селом ОСОБА_8 . Вважає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, вчинене ним під психологічним та фізичним примусом із застосуванням до нього погрози зброєю.
Щодо інкримінованого йому стороною обвинувачення збуту наркотичних засобів пояснив, що в жовтні 2023 року до його подвір`я під`їхав ОСОБА_10 та сказав, що до обвинуваченого його направив їх спільний знайомий, який повідомив, що він може допомогти придбати в селі самогон за 50 грн за півлітра, тоді як в магазині горілка набагато дорожча. ОСОБА_5 погодився. 20 жовтня 2023 року обвинуваченому зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що наступного дня приїде за самогоном і купить два літри. 21.10.2023 в обідній час до обвинуваченого приїхав ОСОБА_10 , якому ОСОБА_5 продав 2 літри самогону за 200 грн. Жодних наркотичних засобів ОСОБА_5 нікому не продавав і не передавав. 25.10.2023 ОСОБА_5 знову зателефонував ОСОБА_10 і повідомив що наступного дня приїде за самогоном. 26.10.2023 до обвинуваченого приїхав ОСОБА_10 , якому ОСОБА_5 продав 2 літри самогону за 200 грн. Наркотичних засобів нікому не продавав. Стосовно знайдених під час обшуку житла наркотичних засобів та приладів для куріння нічого пояснити не може, вказаний будинок йому не належить, він проживав там тимчасово, перед його затриманням в будинку знаходилось багато речей, які обвинуваченому не належать та якими він не користувався. Наполягає на тому, що наркотичні засоби він не вживав, не зберігав, не виготовляв, не збував. Докази щодо оперативних закупок у нього наркотичного засобу, наявні в матеріалах справи, та інші докази у справі вважає неналежними та недопустимими, які не доводять його прямої участі в інкримінованих йому злочинах.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацію всього належного йому майна, застосувавши додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади строком на 10 років. За ч. 2 ст. 307 КК України призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскації належного йому майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, з позбавленням права обіймати певні посади строком на 10 років. На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, у державних та комунальних підприємствах, установах та організаціях, що надають публічні послуги, на строк 10 років.
Захисник зазначив про недоведеність винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочинів та просив виправдати.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у пред`явленому йому обсязі обвинувачення ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинених ним злочинів.
ІІІ.І. Так, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, підтверджується наступними доказами:
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на фото № 4 впізнала місцевого жителя ОСОБА_12 , який в кінці вересня 2022 року спільно з ОСОБА_13 та ще двома невідомими їй людьми приходили до неї додому та пропонували приймати участь у референдумі. ОСОБА_14 носив скриньку для голосування;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 на фото № 2 впізнала жителя селища Загорянівка - ОСОБА_12 , який в кінці вересня 2022 року пропонував приймати участь у референдумі та носив скриньку для голосування;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 на фото № 1 впізнала чоловіка, якого знає як ОСОБА_12 , жителя селища Загорянівка. Саме ця особа в кінці вересня 2022 року спільно з ОСОБА_13 та жінкою, яку вона не знає, приходили до неї додому та пропонували приймати участь у проведенні референдумі про приєднання Херсонської області до рф. ОСОБА_14 тримав в руках скриньку для голосування;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 на фото № 4 впізнав особу чоловічої статі, яка наприкінці вересня 2022 року під час проведення «псевдореферендуму» щодо приєднання Херсонської області до складу рф ходив до мешканців с. Загорянівки із скринькою для голосування і який приходив до нього разом із ОСОБА_8 та невідомою йому жінкою і надавали йому бюлетені для голосування, які в подальшому скидались до скриньки, яку тримала впізнана ним особа;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_18 на фото № 3 впізнав особу чоловічої статі – ОСОБА_12 , який разом з ОСОБА_8 та трьома іншими невідомими, наприкінці вересня 2022 року приходили до свідка із пропозицією проголосувати на «псевдореферендумі» щодо приєднання Херсонської області до складу рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 на фото № 1 впізнала добре відому їй особу на ім`я ОСОБА_5 , який під час окупації Херсонської області, а саме: с. Загорянівка, приймав активну участь у незаконному референдумі окупаційної влади рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 на фото № 3 впізнала особу ОСОБА_12 , який в період окупації приймав участь в незаконному референдумі;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 на фото № 1 впізнала чоловіка, знає його як ОСОБА_12 , мешканця с. Загорянівка, який в кінці вересня 2022 року приходив до неї додому разом із іншими учасниками виборчої комісії та пропонував прийняти участь у референдумі;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_22 на фото № 1 впізнав чоловіка, якого знає як ОСОБА_12 , мешканця с. Загорянівка, який спільно з ОСОБА_13 та ще двома невідомими йому людьми приходили до нього та пропонували прийняти участь у референдумі;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона є жителькою с. Загорянівка. У вересні 2022 року окупанти проводили референдум з питання входження Херсонської області до складу рф. Безпосередньо заходи щодо проведення референдуму здійснювали ОСОБА_8 , який після окупації села став старостою, жінка, яка видавала бюлетені, та обвинувачений. Обвинувачений був зі скринькою, яка була пристебнута до нього. Вони ходили втрьох та пропонували голосувати. З ними ходив ще один чоловік у цивільному одязі без зброї;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є жителькою с. Загорянівка. Обвинувачений є її односельчанином. У вересні 2022 року окупанти проводили референдум з питання входження Херсонської області до складу рф. До її будинку в день проведення референдуму приходили три особи – ОСОБА_8 (окупаційною владою був призначений старостою села), обвинувачений та жінка з ними. У обвинуваченого була скринька для бюлетенів, у жінки – бюлетені. Вона це бачила з вікна, з будинку для голосування вони не вийшли;
- показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що він є жителем с. Східне. 27.09.2022 в селі проводився референдум з питання входження Херсонської області до складу рф, проведенням референдуму займався ОСОБА_8 . Обвинувачений носив скриньку для голосування. До нього приїжджали додому, він голосував шляхом вкидання бюлетеню в скриньку, яку носив обвинувачений;
- відповіддю управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.10.2023 № 8172/36.3/03-2023, згідно якої повідомлено, що у період з 24.02.2022 і по теперішній час заяв (повідомлень) від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення кримінального правопорушення з боку представників окупаційної влади рф відносно нього до органів та підрозділів поліції ГУНП в Херсонській області, не надходило.

ІІІ.ІІ. Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується наступними доказами:
- ухвалою слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5276Т від 19.10.2023 із грифом «розсекречено», згідно з якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 та надано дозвіл строком на два місяці на проведення негласної слідчої (розшукової) дії – візуальне спостереження за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою пошуку, фіксації і перевірки відомостей про особу та її поведінку або тих, з ким ця особа контактує у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;
- ухвалою слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023 із грифом «розсекречено», згідно з якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 та надано дозвіл строком на два місяці на проведення негласної слідчої (розшукової) дії – ауді-, ведеоконтроль особи, розмов або інших звуків, рухів та дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з його діяльністю або місцем перебування;
- постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину від 19.10.2023, згідно з якою заступником керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_24 контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_5 наркотичного засобу доручено провести уповноваженим працівникам Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області;
- постановою про проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину від 19.10.2023, згідно з якою заступником керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_24 контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_5 наркотичного засобу доручено провести уповноваженим працівникам Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області;
- дорученням старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України від 19.10.2023, згідно з яким співробітнику СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_25 доручено проведення слідчий дій (негласних слідчих дій) відносно ОСОБА_5 ..
Окрім цього, 
за І епізодом:
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – візуального спостереження за особою від 27.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5276Т від 19.10.2023, згідно з яким 21.10.2023 у період часу з 10:00 години по 13:00 годину у смт. Білозерка проводилося візуальне спостереження з метою фіксації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – відеоконтроль особи від 23.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023, згідно з яким 21.10.2023 у період часу з 11:15 години по 12:14 годину у смт. Білозерка проводився відеоконтроль руху, переміщення та дій закупника ОСОБА_27 та фігуранта ОСОБА_28 ;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – аудіоконтроль особи від 23.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023, згідно з яким 21.10.2023 у період часу з 11:15 години по 12:14 годину у смт. Білозерка проводився аудіоконтроль розмови між закупником, фігурантом, невідомою жінкою та невідомим чоловіком;
- протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій – контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 21.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним старшим слідчим СВ ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 на підставі постанови заступника керівника Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_24 від 19.10.2023 № 53-869т про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідної з яким 21.10.2023 у період часу з 14:30 години по 16:00 годину в присутності понятих був складений протокол огляду грошових коштів у розмірі 200 гривень купюрою серія та номер: УЕ7708941, які виділені УФЗБО ГУНП в Херсонській області для проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі оперативної закупки наркотичного засобу – канабіс, та з якої була здійснена ксерокопія. Було оглянуто ОСОБА_6 та видано йому вказані кошти, які він поклав у праву кишеню жилетки. Під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу канабіс, здійснювався аудіо- та відеоконтроль розмов та інших звуків, рухів та дій ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023. Далі у протоколі зафіксовано час, фігуранти та їх дії, за результатами яких ОСОБА_6 здійснено закупку у ОСОБА_5 наркотичного засобу, після повернення ОСОБА_6 оглянуто та він добровільно видав поліетиленовий пакет жовтого кольору, всередині якого знаходилась речовина буро-зеленого кольору, схожа на канабіс, який вилучено, упаковано та опечатано;
- довідкою від 17.10.2023, згідно з якою на проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій 07.09.2023 співробітнику УКР ГУНП в Херсонської області ОСОБА_29 було перераховано на картковий рахунок грошові кошти в сумі 90000,00 грн. відповідно до відомості на перерахування коштів від 06.09.2023, витяг з якої додається; 
- актом виділення грошових коштів від 16.11.2023, відповідно до якого з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , а саме: проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі в кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР № 12023231080002214 від 18.10.2023 року, яка відбулася 21.10.2023, співробітникам відділу поліції №1 ХРУП в Херсонській області, були виділені грошові кошти в розмірі 200 (двісті) гривень: купюрами номіналом 100 (сто) в кількості 1 шт., 50 (п`ятдесят) в кількості 2 шт. серія та номери: АЕ9016765, ЕГ5340685, ЕД5916874;
- протоколом огляду від 21.10.2023, згідно з яким 21.10.2023 у період часу з 11:15 години до 13:05 години старшим слідчим СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_30 в присутності понятих проведено огляд закупника ОСОБА_6 із описом його одягу та речей, які були при ньому. Слідчим було видано ОСОБА_6 грошову купюру номіналом 200 гривень, серія та номер: УЕ7708941, з метою придбання за ці кошти у ОСОБА_5 наркотичного засобу – канабіс. ОСОБА_6 взяв вказані грошові кошти, сів на велосипед та направився у бік будинку, де проживав ОСОБА_5 . О 12:20 годині до місця огляду повернувся ОСОБА_6 та видав поліетиленовий пакет жовтого кольору, в середині якого знаходиться рослинна речовина буро-зеленого кольору – канабіс, та пояснив, що придбав його у ОСОБА_5 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2023, згідно з яким свідок ОСОБА_6 на фото №1 впізнав чоловіка, якого знає як ОСОБА_12 , мешканця с. Загорянівка, який йому 21.10.2023 за кошти в сумі 200 грн продав наркотичний засіб – канабіс;
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3824-НЗПРАП від 25.10.2023, згідно з яким, надана на експертизу крупно подрібнена речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору з пряним запахом, яка містилася в пакеті, що знаходився в спеціальному пакеті 0003283, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 66,65 г.;

за ІІ епізодом:
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – аудіоконтроль особи від 27.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 у період часу з 15:35 години по 16:02 годину у смт. Білозерка проводився аудіоконтроль розмови між закупником та фігурантом;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – відеоконтроль особи від 27.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 у період часу з 15:35 години по 16:02 годину у смт. Білозерка проводився відеоконтроль руху, переміщення та дій закупника ОСОБА_27 та фігуранта ОСОБА_28 ;
- протоколом за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії – візуального спостереження за особою від 06.11.2023 із грифом «розсекречено», складеним оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_26 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5276Т від 19.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 у період часу з 14:00 години по 17:00 годину у смт. Білозерка проводилося візуальне спостереження з метою фіксації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ;
- протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій – контроль за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 27.10.2023 із грифом «розсекречено», складеним старшим слідчим СВ ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 на підставі постанови заступника керівника Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_24 від 19.10.2023 № 53-870т про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, згідної з яким 26.10.2023 у період часу з 10:00 години по 11:20 годину в присутності понятих був складений протокол огляду грошових коштів у розмірі 200 гривень номіналом 100 грн (1 штука) - АЕ9016765 та 50 грн (2 штуки) – ЕГ5340685, ЕД5916874, які виділені УФЗБО ГУНП в Херсонській області для проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі оперативної закупки наркотичного засобу – канабіс, та з яких була здійснена ксерокопія. Було оглянуто ОСОБА_6 та видано йому вказані кошти, які він поклав до лівої кишені джинсової куртки. Під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичного засобу канабіс, здійснювався аудіо- та відеоконтроль розмов та інших звуків, рухів та дій ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського апеляційного суду №5278Т від 19.10.2023. Далі у протоколі зафіксовано час, фігуранти та їх дії, за результатами яких ОСОБА_6 здійснено закупку у ОСОБА_5 наркотичного засобу, після повернення ОСОБА_6 оглянуто та він добровільно видав пакет фіолетового кольору, всередині якого знаходилась рослинна речовина буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка зовні схожа на коноплю, який вилучено, упаковано та опечатано;
- актом виділення грошових коштів від 16.11.2023, відповідно до якого з метою документування злочинної діяльності ОСОБА_5 , а саме: проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі в кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР № 12023231080002214 від 18.10.2023 року, яка відбулася 26.10.2023, співробітникам відділу поліції №1 ХРУП в Херсонській області, були виділені грошові кошти в розмірі 200 (двісті) гривень, серія та номер: УЕ7708941;
- протоколом огляду від 26.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 у період часу з 15:25 години до 16:47 години старшим слідчим СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_30 в присутності понятих проведено огляд закупника ОСОБА_6 із описом його одягу та речей, які були при ньому. Слідчим було видано ОСОБА_6 грошову купюру номіналом 200 гривень: купюрами 100 гривень (1 штука), серія та номер: АЕ9016765, та купюрами 50 гривень (2 штуки), серія та номер: ЕГ5340685, ЕД5916874, з метою придбання за ці кошти у ОСОБА_5 наркотичного засобу – канабіс. ОСОБА_6 взяв вказані грошові кошти, сів на велосипед та направився у бік будинку, де проживав ОСОБА_5 . О 16:03 годині до місця огляду повернувся ОСОБА_6 та видав поліетиленовий пакет фіолетового кольору, в середині якого знаходиться рослинна речовина буро-зеленого кольору з пряним запахом, та пояснив, що придбав його у ОСОБА_5 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.10.2023, згідно з яким свідок ОСОБА_6 на фото №3 впізнав чоловіка, якого знає як ОСОБА_12 , мешканця с. Загорянівка, який 26.10.2023 за кошти в сумі 200 грн продав йому наркотичний засіб – канабіс;
- заявою ОСОБА_31 від 27.10.2023, згідно з якою дана особа повідомляє, що добровільно видає працівникам поліції купюру номіналом 100 грн №АЕ9016765, якою 26.10.2023 ОСОБА_32 віддав їй борг;
- протоколом огляду від 27.10.2023, згідно з яким 27.10.2023 у період часу з 11:30 години до 11:55 години біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_31 добровільно видала грошові кошти номіналом 100 гривень, серія та номер №АЕ9016765, при цьому пояснила, що 26 жовтня у вечірній час до неї додому прийшов місцевий мешканець ОСОБА_32 та повернув борг вищевказаною купюрою;
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3962-НЗПРАП від 15.11.2023, згідно з яким, надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору з пряним запахом, що міститься в полімерному пакеті фіолетового кольору з надписом «WAR 1552860», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 112,7 г.;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 о 18:19 годині було затримано ОСОБА_5 , який повідомив, що із затриманням не згоден. Під час обшуку особи при затриманні нічого не виявлено та не вилучено;
- протоколом обшуку від 26.10.2023, проведеним слідчим СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_33 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2023, згідно з яким 26.10.2023 у період часу з 16:25 години до 18:17 годину у присутності понятих оглянуто домоволодіння (житловий будинок із господарським спорудами), розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . У приміщенні кухні-прихожої з кишені куртки було виявлено та вилучено згорток з газетного паперу, в якому знаходилася речовина рослинного походження, висушена та подрібнена зеленого кольору. В кухонному столі виявлено та вилучено згорток паперу, в якому знаходиться речовина рослинного походження, висушена та подрібнена зеленого кольору. В кутку біля відра зі сміттям виявлено та вилучено речовину рослинного походження, не подрібнену, яка знаходиться в поліетиленовому пакеті з надписом «АТБ». У тому ж кутку виявлено та вилучено саморобний пристрій для куріння заборонених речовин, який складається з двох обрізаних пляшок – «бульбулятор». Також було виявлено та вилучено мобільний телефон ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . Під час обшуку домоволодіння проведено особистий обшук ОСОБА_5 , під час якого у нього в задній кишені штанів виявлено та вилучено дві купюри номіналом 50 гривень, серія та номер: ЕГ5340685, ЕД5916874. Вказані купюри долучено до протоколу;
експертиза речовин, вилучених під час проведення обшуку:
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3966-НЗПРАП від 02.11.2023, згідно з яким, надана на експертизу крупно подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору з пряним запахом, яка містилася в паперовому згортку із надписом «PSP 1150490», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 3,231 г.;
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3966-НЗПРАП від 02.11.2023, згідно з яким, надана на експертизу подрібнена речовина рослинного походження буро-зеленого кольору з пряним запахом, яка вміщена в пакет із надписом «PSP 2218083», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 30,85 г.;
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3961-НЗПРАП від 07.11.2023, згідно з яким, надана на експертизу крупно подрібнена речовина рослинного походження коричнево-зеленого кольору з пряним запахом, що містилася в пакеті з написом «…30 років АТБ…до 12 кг», який знаходився в спеціальному пакеті із надписом «WAR 1824687», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – канабіс. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 69,10 г.;
- висновком експерта №СЕ-19/122-23/3957-НЗПРАП від 06.11.2023, згідно з яким, смолиста речовина темно- коричневого кольору з різким запахом гарі, що знаходилася у вигляді нашарування на внутрішній поверхні пристосування, яке заходилося у спеціальному пакеті «WAR 1824688», є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено – екстракт канабісу. Маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,366 г.;
- показаннями свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно у жовтні 2023 року він познайомився із ОСОБА_34 , який є обвинуваченим, у с. Загорянівка. В ході розпивання спиртних напоїв свідок поцікавився у ОСОБА_35 чи не можна десь дістати покурити коноплю і сказав, що у нього є тільки 200 грн. Вони обмінялися номерами телефонів і пізніше ОСОБА_36 зателефонував свідку і сказав, що у нього є конопля, свідок і обвинувачений домовилися про зустріч, зустрілися на зупинці і ОСОБА_36 привів свідка до свого будинку, зайшли у двір до ОСОБА_35 , свідок зачекав на подвір`ї будинку обвинуваченого, який пішов і десь в цьому ж дворі взяв згорток, свідок дав обвинуваченому 200 грн, а той дав свідку коноплю. Після чого, приблизно через 3-4 тижні свідок ще раз зателефонував ОСОБА_37 , той сказав приїхати до нього, свідок під`їхав до двору, де жив обвинувачений, останній вийшов з двору через хвіртку на вулицю, свідок віддав ОСОБА_37 200 грн, а той повідомив, що біля його будинку є канавка, в якому лежав пакет, в якому знаходилася конопля. Свідок цей пакет забрав, після чого віддав його працівникам поліції.

IV. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення
Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані йому докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 – «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.
Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази і покази свідків та надавши їм правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим доказам щодо місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, які, на переконання суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_5 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.
За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК,, ч. 2 ст. 307 України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час розгляду кримінального провадження не встановлено, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
За викладених обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки обґрунтована стороною обвинувачення належним і достатнім обсягом доказів.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд зазначає наступне.
І. Щодо позиції сторони захисту стосовно обвинувачення за ч. 5 ст. 111-1 КК України.
І.І. Щодо обізнаності про введення відповідальності за колабораційну діяльність
Стосовно доводів обвинуваченого про те, що він не знав, що з 03 березня 2022 року були внесені зміни до законодавства, пов`язані із встановленням кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність, а тому вважає, що не має з цих підстав нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Закон України №2108-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» було опубліковано у газеті «Голос України» № 56 від 15 березня 2022 року.
Отже, вказаний нормативно-правовий акт було опубліковано у встановленому законом порядку.
Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у встановленому законом порядку.
Таким чином, основна умова вступу нормативно-правового акту в силу, і відповідно обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування в офіційних друкованих виданнях.
Отже, опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства.
Зазначене узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 383/426/23 (провадження № 51-1940км24).
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не міг дізнатися про опублікування Закону України №2108-IX із засобів масової інформації, у зв`язку з тим, що не працювали відділення АТ «Укрпошта», був відсутній мобільний зв`язок українських операторів, заблоковано інтернет ресурси, правоохоронні органи та інші державні органи влади покинули громаду тієї місцевості, де жив обвинувачений, зважаючи на наступне.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, Музиківська сільська територіальна громада Херсонського району Херсонської області була окупована з 01.03.2022 по 11.11.2022. Тобто, момент опублікування Закону України №2108-IX відбувся на початку окупації с. Загорянівка Херсонського району Херсонської області, де проживав на той момент ОСОБА_38 ..
Загальновідомим є той факт, що значний час, практично до деокупації територій Музиківської сільської територіальної громади та правобережної частини Херсонщини 11.11.2022, мешканці цих територій під час окупації мали доступ як до мобільного зв`язку українських операторів, так і до інтернет ресурсів, які в свою чергу є сукупністю електронних даних (текстів, мультимедіа, баз даних), розміщених у всесвітній мережі, до яких здійснюється доступ за допомогою комп`ютерних технологій і на сьогодні є одним із найшвидших та найбільш інформативно наповнених відкритих (загальнодоступних) джерел, що охоплює всі сфери життя, у тому числі щодо опублікування нормативно-правових актів, та висвітлюється у різних видах та типах створеної інформації (новинні портали, наукові бази даних, електронні бібліотеки, соціальні мережі, енциклопедії, блоги, форуми, чати тощо).
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_39 мав об`єктивні можливості дізнатися про наявну кримінальну відповідальність за колабораційну діяльність, однак не мав бажання цього знати.
І.ІІ. Щодо порушення правил підслідності
Суд вважає хибними доводи обвинуваченого про те, що підслідність кримінального провадження за слідчими національної поліції не визначалася, досудове розслідування незаконно проводилося Відділенням поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, а не слідчими СБУ, а тому усі докази дослідженні в судовому засіданні є недопустимими та неналежними, оскільки порушено підслідність справи, яку має визначати, на думку обвинуваченого саме Генеральний прокурор, виходячи з наступного.
Особливий порядок розгляду справ, що пов`язані з окупацією, визначений ст.ст. 12, 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема ним визначено:
- підслідність кримінальних правопорушень;
- порядок зміни територіальної підсудності таких справ у разі
неможливості здійснення правосуддя судами;
- порядок вручення повісток, виклику в суд та повідомлення про судове рішення учасників справи, які знаходяться на тимчасово окупованій території.
За змістом пояснювальної записки до проекту Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» метою Закону є забезпечення додержання прав і свобод людини і громадянина, захист інтересів держави, державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах окупації.
Отже, системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на переконання суду, свідчать про те, що визначення підслідності кримінальних правопорушень у порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», стосується тих кримінальних справ, провадження в яких розпочато на час триваючої окупації певної території України з метою можливості реалізації особами, учасниками провадження, їх передбачених законодавством прав та дотримання відповідних гарантій з боку держави, в тому числі, з метою реалізації завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, шляхом надання можливості здійснення, зокрема, досудового розслідування на окупованих територіях.
Тобто, вирішальне значення для застосування норм вказаного Закону при вирішенні питання підслідності кримінального провадження має саме перебування учасників провадження на тимчасово окупованій території України та відсутність фактичної можливості діяльності там відповідних державних органів.
Враховуючи вищевикладене та те, що дане кримінальне провадження було розпочато на деокупованій території України, суд вважає, що при визначенні підслідності даного кримінального провадження підлягали застосуванню норми Кримінального процесуального кодексу, а не норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що правильно було застосовано у даному кримінальному провадженні.
Так, згідно з п.3 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування.
Досудове розслідування здійснюється відповідно до правил підслідності, установлених у ст. 216 КПК.
Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України, слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 111-1 КК України.
За матеріалами кримінального провадження судом встановлено, що на підставі рапорту дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що під час окупації військовослужбовцями російської федерації населеного пункту с. Загорянівка Херсонського району Херсонської області, відповідно до розпорядження незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованих територіях, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора, ОСОБА_40 , 1953 р.н., спільно з іншими особами приймала участь у проведенні референдуму щодо приєднання Херсонської області до складу російської федерації. Відомості про кримінальне правопорушення внесено 17.05.2023 за № 42023232240000013.
Постановою заступника керівника Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_24 від 17.05.2023 у вказаному кримінальному провадженні визначено процесуального керівника – прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_3 . 
Постановою прокурора ОСОБА_3 від 17.05.2023 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 111-1 КК України доручено СВ УСБУ в Херсонській області.
Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. 
Відповідна постанова Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.
Так, постановою першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_41 від 26.07.2023 у зв`язку із тим, що слідчими СВ Управління СБ України в Херсонській області з 01.06.2023 слідчі дії у кримінальному провадженні № 42023232240000013 взагалі не проводились, завдання кримінального провадження залишились невиконаними, а виконання органами безпеки додаткових завдань унеможливлює здійснення ними ефективного дізнання чи досудового розслідування, керуючись с. 2, ч. 5 ст. 36, ст. 110 КПК України, здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 42023232240000013 доручено слідчому відділу Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області. 
Постановою заступника керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_24 від 07.08.2023 визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 42023232240000013, у тому числі прокурора ОСОБА_42 
15.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про те, що ОСОБА_5 у період з 23 по 27 вересня 2022 року прийняв участь у проведенні незаконного референдуму в с. Загорянівка с. Східне Херсонського району Херсонської області шляхом виїзду до вказаних населених пунктів з метою забезпечення голосування жителів вказаних населених пунктів у незаконному референдумі щодо входження Херсонської області до складу рф, під час його ОСОБА_5 носив скриньку для бюлетнів. Відомості про кримінальне правопорушення внесено за № 12024231080000007. 
Постановою прокурора Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_42 від 03.01.2024, на підставі ст. 217 КПК України, з матеріалів кримінального провадження № 42023232240000013 виділено матеріали стосовно ОСОБА_5 . Матеріали в оригіналах направлено до Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 12024231080000007 та проведення подальшого досудового розслідування за ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Так, на підставі досліджених матеріалів встановлено, що підслідність даного кримінального правопорушення була визначена прокурором слідчому органу безпеки, у подальшому першим заступником керівника обласної прокуратури обґрунтовано змінено підслідність кримінального провадження Відділенню поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, проведено ряд слідчих дій і отримано відомості та докази стосовно участі ОСОБА_5 у проведенні незаконного референдуму щодо входження Херсонської області до складу рф.
Крім того, під час досудового розслідування будь-яких судових спорів, які випливають з факту окупації чи правопорушень, пов`язаних з окупацією, і відносяться до окремої категорії справ, які розглядаються за відповідними процесуальними нормами, не виникало.
Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого здійснювалося уповноваженим органом.
Отже, порушень ст. 216 КПК України щодо визначення підслідності не встановлено.
І.ІІІ. Щодо добровільності вчинення дій
За частиною 5 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність за участь в організації та проведенні незаконних виборів та/або референдумів на тимчасово окупованій території.
Щоб дійти висновку про доведеність винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, обов`язковим є встановлення факту добровільності вчинення дій, які мають ознаки вищевказаного кримінального правопорушення, відсутність якої виключає суб`єктивну сторону вказаного правопорушення.
Твердження обвинуваченого про те, що його участь у проведенні незаконного референдуму щодо входження Херсонської області до складу рф відбувалася під психологічним та фізичним примусом із застосуванням до нього погрози зброєю, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження та не спростосують висновок суду про доведеність його винуватості, виходячи з наступного.
У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких судом у цьому кримінальному провадженні не встановлено.
Дослідивши наведені вище докази, суд не знайшов підтвердження того, що ОСОБА_5 був вимушений брати участь у проведенні референдуму та діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.
Такий висновок суду ґрунтується, зокрема, на даних, зафіксованих протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , якими підтверджено впізнання ОСОБА_5 як такого, що ходив разом з іншими особами по домах мешканців с. Загорянівка та с. Східне та які пропонували прийняти участь у референдумі. 
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 пояснили, що проведенням референдуму на території їх територіальної громади займався ОСОБА_8 , він ходив разом з іншими особами та агітував голосувати щодо вступу Херсонської області до складу рф. Всі свідки вказали на те, що серед вказаних осіб був ОСОБА_5 , який носив скриньку з бюлетенями. З цих показань вбачається відсутність факту примушування ОСОБА_5 з боку окупантів щодо участі у проведенні незаконного референдуму.
При цьому, напротивагу твердженням обвинуваченого про те, що зі скринькою для голосування разом з іншими особами вони ходили під наглядом військових рф, свідки цю обставину не підтвердили. Так само не свідчить про факт відсутності в діях обвинуваченого добровільності той факт, що обвинувачений ходив зі скринькою, яка була пристебнута до нього, про що дав пояснення свідок ОСОБА_15 , оскільки за твердженням обвинуваченого скринька була пристебнута кайданками, проте свідок саме цієї обставини не підтвердив, а сам лише факт фіксації скриньки іншим способом не вказує на відсутність добровільності в діях.
Крім того, можливе за версією обвинуваченого вчинення ним дій під фізичним та психічним примусом з боку окупаційних військ країни-терориста РФ, не позбавляло його можливості у подальшому звернутися до правоохоронних органів України із відповідною заявою, однак, ним це зроблено не було, що підтверджується відповіддю управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.10.2023 № 8172/36.3/03-2023
Окрім того, ОСОБА_5 у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_8 , який на той момент виконував обов`язки сільського голови в окупаційній адміністрації, запропонував обвинуваченому відпрацювати грошовий борг, ходячи по хатах у селі і агітуючи голосувати за рф. Однак, одночасно ОСОБА_5 зазначає, що після агітування громадян щодо голосування він отримав від ОСОБА_43 30 тисяч російських рублів, що свідчить про суперечливість його показань та непослідовність позиції, яку з огляду на це суд до уваги не бере.
Отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 усвідомлено та добровільно брав участь в проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, при цьому отримавши за це винагороду у грошовій одиниці рф.

ІІ. Щодо позиції сторони захисту стосовно обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України.
ІІ.І. Щодо проведення НСРД неуповноваженою особою
Суд зазначає, що твердження обвинуваченого про відсутність повноважень оперуповноваженого СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_44 на проведення заходів оперативного характеру - негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 12023231080002214, спростовуються наявними у справі доказами, виходячи з наступного. 
Оперативно-розшукова діяльність в Україні регулюється, зокрема, Законом України від 18 лютого 1992 року № 2135-XII «Про оперативно-розшукову діяльність» з наступними змінами і доповненнями (далі - Закон № 2135-XII), який є складовою кримінального процесуального законодавства і з огляду на приписи ч. 3 ст. 9 КПК України повинен відповідати цьому Кодексу.
Підставами для проведення оперативно-розшукової діяльності, відповідно до вимог пункту 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 2135-XII, є наявність достатньої інформації, одержаної в установленому законом порядку, що потребує перевірки за допомогою оперативно-розшукових заходів і засобів, у тому числі про кримінальні правопорушення, що готуються, та осіб, які готують їх вчинення.
Інформація про те, що особа вчиняє або вже вчинила злочин, може бути перевірена лише шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій після внесення відомостей до ЄРДР, тобто в межах кримінального провадження.
Матеріали оперативно-розшукової діяльності використовуються у тому числі: як приводи та підстави для початку досудового розслідування; для отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні; для попередження, виявлення, припинення і розслідування кримінальних правопорушень (ст. 10 Закону № 2135-XII).
За приписами ст. 7 Закону № 2135-XII у разі виявлення ознак кримінального правопорушення оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов`язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена КК України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. У разі, якщо ознаки кримінального правопорушення виявлені під час проведення оперативно-розшукових заходів, що тривають і припинення яких може негативно вплинути на результати кримінального провадження, підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, повідомляє відповідний орган досудового розслідування та прокурора про виявлення ознак кримінального правопорушення, закінчує проведення оперативно-розшукового заходу, після чого направляє зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена КК України, до відповідного органу досудового розслідування.
Згідно ст. 8 Закону № 2135-XII, оперативним підрозділам для виконання завдань оперативно-розшукової діяльності за наявності передбачених статтею 6 цього Закону підстав надається право, крім іншого, здійснювати аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, електронних інформаційних мереж згідно з положеннями статей 260, 263-265 КПК України.
Частиною 6 ст. 246 КПК України передбачено, що проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Положеннями ч. 1 ст. 41 КПК України оперативні підрозділи, зокрема органів Національної поліції, органів безпеки, здійснюють слідчі (розшукові) дії та НСРД в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора.
Частиною 4 чт 246 КПК України визначено, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.
Так, постановами заступника керівника Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_24 про проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину від 19.10.2023, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у ОСОБА_5 наркотичного засобу доручено провести уповноваженим працівникам Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.
На виконання вказаних постанов старшим слідчим СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 19.10.2023 видано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України, згідно з яким співробітнику СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_25 доручено проведення слідчої дії (негласної слідчі дії) у кримінальному провадженні № 12023231080002214.
В свою чергу, на виконання вищезазначеного доручення оперуповноважений ОСОБА_45 провів вказані в ухвалах слідчого судді Миколаївського апеляційного суду негласні слідчі дії, а саме: візуальне спостереження за ОСОБА_5 , аудіо-, відеоконтроль його незаконної діяльності, про що оперуповноваженим складено відповідні протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19.10.2023, 23.10.2032, 27.10.2023.
Зважаючи на викладене, у суду відсутні підстави для висновку, що негласні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні № 12023231080002214 проведено неуповноваженою особою.
ІІ.ІІ. Щодо недопустимості доручення слідчого
Крім того, суд вважає необґрунтованим твердження обвинуваченого про недопустимість як доказу доручення старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України від 19.10.2023, через те, що на думку обвинуваченого воно не відповідає формі, не містить конкретних завдань, що підлягають виконанню, строків його виконання, не визначено прокурора, якому слід направити матеріали виконаного доручення, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 18.10.2023 було внесено відомості до ЄРДР за № 12023231080002214 і розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалами слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2023 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 та надано дозвіл строком на два місяці на проведення негласної слідчої (розшукової) дії – візуальне спостереження за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою пошуку, фіксації і перевірки відомостей про особу та її поведінку або тих, з ким ця особа контактує у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; а також дозвіл на аудіо-, ведеоконтроль особи, розмов або інших звуків, рухів та дій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаних з його діяльністю або місцем перебування. 
Тобто, у вказаних ухвалах суду з-поміж іншого, визначений вичерпний перелік НСРД, на проведення яких надано дозвіл, та строки їх реалізації.
Далі 19.10.2023 старшим слідчим СВ Відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_23 надано доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України, згідно з яким співробітнику СКП Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області оперуповноваженому ОСОБА_25 доручено проведення слідчих дій (негласних слідчих дій) у кримінальному провадженні № 12023231080002214.
З протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 19.10.2023, 23.10.2032, 27.10.2023, досліджених в судовому засіданні, вбачається, що проведення заходів візуального спостереження, аудіо-, відеоконтролю особи здійснено на підставі ухвал слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2023, якими надано на це дозвіл.
Отже, вказані заходи проводилися в межах кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 18.01.2023 за № 12023231080002214 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, результати вказаних заходів було зафіксовано у зазначених вище протоколах на підставі ухвал слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2023.
Таким чином, слідчим суддею було надано дозвіл слідчому на проведення НСРД, із зазначенням конкретних строків їх виконання (два місяці) та видів НСРД (візуальне спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження, а також аудіо-, ведеоконтроль особи), у зв`язку з чим слідчий у подальшому керувалася ч. 6 ст. 246 КПК України, яка дозволяє слідчому доручати проведення НСРД співробітникам оперативних підрозділів.
Твердження обвинуваченого про те, що слідчим під час надання доручення порушена його форма, передбачена в Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16 листопада 2012 року, а саме: доручення складено не на бланку, є необґрунтованим, оскільки невідповідність форми чи назви процесуального документа не змінює його суті та значення, а також не свідчить про наявність підстави для визнання недопустимим доказом цього процесуального документу і всіх похідних від нього у подальшому процесуальних документів саме із цієї причини.
Це узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в постанові від 31 серпня 2022 року (справа № 756/10060/17, провадження № 13-3кс22), відповідно до якої імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування та нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України). Отже, у кожному із зазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів із фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України. З огляду на це суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Така ж позиція міститься і в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.03.3036 у справі № 274/301/15-к (провадження № 51-4952км25).
Крім того, твердження обвинуваченого про те, що візуальне спостереження за особою, згідно КПК України, не входить до переліку негласних слідчих (розшукових) дій, не ґрунтується на нормах кримінального процесуального законодавства, зважаючи на наступне.
Частиною 1 ст. 246 КПК України визначено, що негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 4 ст. 258 КПК України визначено такі слідчі (розшукові) дії як аудіо-, відеоконтроль особи, як різновиди втручання в приватне спілкування.
До інших видів негласних слідчих (розшукових) дій (§ 3 КПК України) відноситься і візуальне спостереження.
Так, статтею 269 КПК України передбачено, що для пошуку, фіксації і перевірки під час досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину відомостей про особу та її поведінку або тих, з ким ця особа контактує, або певної речі чи місця у публічно доступних місцях може проводитися візуальне спостереження за зазначеними об`єктами або візуальне спостереження з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження.
За результатами спостереження складається протокол, до якого долучаються отримані фотографії та/або відеозапис.
Спостереження за особою згідно з частиною першою цієї статті проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248-250 цього Кодексу.
Спостереження за особою до постановлення ухвали слідчого судді може бути розпочато на підставі постанови слідчого, прокурора лише у випадку, передбаченому частиною першою статті 250 цього Кодексу.
Таким чином, проведення негласної слідчої (розшукової) дії – візуального спостереження за ОСОБА_5 – у даному кримінальному провадженні відбулося у відповідності до норм кримінального процесуального закону.
ІІ.ІІІ. Щодо позиції обвинуваченого про недопустимість доказів – протоколу огляду від 21.10.2023 та протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2023
Обвинувачений стверджує про недопустимість протоколу огляду від 21.10.2023 у зв`язку з тим, що: 1) під час огляду закупника ОСОБА_6 у його кишенях не було виявлено запальнички, виявленої під час проведення оперативної закупки; 2)до протоколу огляду не долучено 200-гривневої купюри, якою здійснювалася закупка наркотичного засобу; 3) не зазначено на який пристрій здійснювався відеозапис огляду, який у свою чергу не є додатком до протоколу огляду; 4) під час огляду не оглядався пакет, який при собі мав ОСОБА_6 ; 5) після проведення оперативної закупки ОСОБА_6 не оглядався, а вилучений у нього пакет з речовиною рослинного походження не є додатком до протоколу огляду.
На думку обвинуваченого під час складання протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2023 слідчий порушив правову процедуру проведення впізнання, оскільки: 1) слідчим не складено протоколу про те, що слідчий попередньо з`ясовує у свідка, якому надаються фотознімки для впізнання, за якими ознаками та прикметами ця особа може впізнати особу ОСОБА_5 ; 2) на фотознімках, наданих для впізнання, дві особи з чотирьох мають різну довжину волосся та по різному прошиті фото; 3) слідчою не зазначено інших осіб, які пред`явлені для впізнання на фотознімках.
З цього приводу суд вважає за необхідне звернутися до позиції Верховного Суду та зазначити наступне.
Верховний Суд дотримується правової позиції, згідно з якою доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а якщо протокол слідчої (розшукової) дії за своєю формою та змістом відповідає вимогам статей 104, 105, 106 КПК України, складений уповноваженою особою з дотриманням процедури, а учасникам забезпечено їхні права, підстави для визнання його недопустимим доказом відсутні.
Так, у постанові від 17 жовтня 2023 року у справі № 455/844/16-к (провадження № 51- 3583 км 23) Перша судова палата Касаційного кримінального суду зазначила, що критерії визнання доказів недопустимими обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України) - у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.
Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведених в ч. 2 ст. 87 КПК України, послатись на конкретний пункт цієї норми.
При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.
У разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.
Крім того, при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.
Саме виходячи з наведених вище класифікації недопустимих доказів та критеріїв перевірки доказів на допустимість суди попередніх інстанцій перевіряли доводи захисту щодо недопустимості фактичних даних, отриманих з істотними порушеннями КПК України.
Отже, стала правова позиція Верховного Суду полягає в тому, що формальне недотримання вимог Кримінального процесуального кодексу України не завжди тягне за собою автоматичне визнання доказу недопустимим. Ключовим критерієм є те, чи порушує таке порушення форми та змісту, фундаментальні права людини та чи ставить під сумнів достовірність отриманих даних.
Частина 3 ст. 104 КПК України визначає зміст протоколу, в якому фіксуються хід і результати проведення процесуальної дії. Такий протокол складається з таких відомостей: 
місце, час проведення та назву процесуальної дії;
особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);
всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
послідовність дій;
отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;
виготовлені дублікати документів, а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, та спосіб їх ідентифікації;
спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;
зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
У своїх запереченнях щодо форми та змісту протоколу огляду від 21.10.2023 обвинувачений не зазначив яке значення мають запальничка та пакет, які були у ОСОБА_6 під час його особистого огляду, враховуючи вміст його кишень та того, що було ним видано добровільно після проведення оперативної закупки, що чітко зафіксовано у протоколі. А копія 200-гривневої купюри, якою здійснювалася закупка наркотичного засобу, та відеозапис огляду, на виконання вимог ч. 2 ст. 105 КПК України визначено слідчим як додатки до протоколу, які долучені до нього та містяться в матеріалах кримінального провадження (а.с.114, 115 том 1).
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2023 містить відомості про те, що перед пред`явленням особи для впізнання у свідка ОСОБА_6 попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, на що свідком у протоколі зазначено, що він може впізнати чоловіка, у якого 21.10.2023 за надані йому кошти купував наркотичний засіб – каннабіс. Самі фотознімки інших осіб, разом із особою, яка підлягає впізнанню відповідають вимогам встановленим до таких фотознімків у ч. 7 ст. 228 КПК України, а саме: фотознімків не менше трьох, особи не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, є тієї ж статі, що й ОСОБА_5 , і не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Зазначення ж у протоколі відомостей про інших осіб, які пред`явлені для впізнання на фотознімках, не передбачено чинним КПК України.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що істотного порушення фундаментальних прав чи свобод обвинуваченого ОСОБА_5 під час складання процесуальних документів не відбулося, за формою та змістом вказані документи відповідають нормам КПК України, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у кримінальному провадженні, а тому суд не знаходить підстав визнати їх недопустимими.
ІІ.ІV. Щодо недопустимості протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій – контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки
Також обвинувачений стверджує про недопустимість таких доказів, як протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій – контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 21.10.2026 та 27.10.2026, зводячи свою позицію до того, що такі процесуальні документи фіксували дії закупника ОСОБА_6 і що фактично здійснювався відеоконтроль особи ОСОБА_6 , а не ОСОБА_5 , а також, що до вказаного процесуального документу не долучено копії коштів, які виділені на проведення оперативної закупки, не долучено відеозапису, який фіксував вказану процесуальну дію, порушено процедуру проведення огляду ОСОБА_6 до та після проведення оперативної закупки. 
Суд вважає за необхідне вказати на те, що підстави вважати зазначені вище докази недопустимими ОСОБА_5 заявлено ідентичні із раніше ним заявленими щодо недопустимості попередніх доказів, які судом вже детально проаналізовано.
Окремо суд повторно звертає увагу на те, що ухвалами слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 19.10.2023 надано дозвіл строком на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій – аудіо-, відеоконтролю, а також візуального спостереження саме за ОСОБА_5 . Доказів прийняття слідчим суддею аналогічних рішень щодо інших осіб у даному кримінальному провадженні суду не надано.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_46 , який суду пояснив, що бачив, як до обвинуваченого приїхав чоловік, стояв біля нього на велосипеді, свідок чув, що той чоловік передав ОСОБА_5 гроші за горілку. Потім бачив як зламали замок і зайшли в хату. Хвилин через п`ять після передачі грошей за горілку приїхали працівники поліції і зламали замок в хату. Це все відбувалося в день обшуку, більш точної дати сказати не зміг, однак зазначив, що це було після деокупації Херсонської області і свідок був легко вдягнений.
Надаючи оцінку наведеним показанням свідка, суд зазначає, що вони не спростовують висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому дій, які кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки суперечать іншим об`єктивним доказам у справі, які суд визнав належними та допустимими.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

VІ. Мотиви призначення покарання
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів, обставини їх вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Також судом враховується особа обвинуваченого, який за матеріалами справи характеризується посередньо, сім`ї та утриманців не має, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, раніше судимий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Вчинення ним повторно та неодноразово злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, свідчить про те, що на шлях виправлення ОСОБА_5 не став та продовжив злочинну діяльність, отримуючи дохід незаконним шляхом.
Щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд враховує обставини скоєння злочину, а саме, що це є діяльність, спрямована на шкоду народу України та державі Україна, те, що злочин вчинений проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, посягає на життєво важливі інтереси громадян, суспільства та держави, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної держави. Кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинене в умовах окупації м. Херсона та Херсонської області і сприяло утвердженню авторитету окупаційної влади в умовах, коли було відомо про вчинення військовими рф масових руйнувань цивільної інфраструктури, промислових будівель на території України, масових злочинів проти цивільного населення України. Слід також врахувати і те, що ОСОБА_5 є громадянином України, і під час військової агресії російської федерації добровільно співпрацював з окупантами.
Також при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.
Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Отже, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставин вчинених обвинуваченим інкримінованих йому діянь, практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового слідства й судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк, який, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, з огляду на час вчинення ОСОБА_5 вищезазначених кримінальних правопорушень суд враховує наступний висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020, що міститься в постанові (справа № 766/39/17). Так під час визначення того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, необхідно керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили: а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів); б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).
Також врахуванню підлягає і висновок, висловлений у постанові ОП ККС від 22.01.2024 (справа №236/4167/20 (провадження 51-1565кмо23)). Якщо після постановлення вироків буде встановлено, що засуджений винен в кримінальних правопорушеннях, частина яких вчинена до постановлення першого вироку, а інша – між першим і другим вироками, то призначення покарання має складатися з наступних етапів:
1) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення попереднього вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;
2) Призначення покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироками, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим;
3) Якщо в діях особи має місце повторність тотожних кримінальних правопорушень, частина з яких вчинені до, а інша частина – після ухвалення попереднього вироку, то правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються і суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією; 
4) Призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, або, якщо вчинено кілька кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, то призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України;
5) На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за кримінальне/кримінальні правопорушення, вчинене після постановлення першого вироку, необхідно повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком;
6) Визначити остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного або часткового складання покарання, призначеного в порядку ст. 71 КК України за цим вироком, та покарання за другим вироком, або шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим;
7) При призначенні покарання за ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.
Отже при призначенні покарання ОСОБА_5 необхідним є застосування як правил, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки епізод, пов`язаний з колабораційною діяльністю, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 111-1 КК України було вчинено до -постановлення попереднього вироку Приморського районного суду м. Одеса від 25.01.2023. Крім того застосуванню підлягає і норма ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки епізоди протиправних дій, кваліфікованих судом за ч. 2 ст. 307 КК України, було вчинено обвинуваченим після постановлення попереднього вироку, а саме: під час іспитового строку, призначеного за останнім. 
Оскільки до ОСОБА_5 попереднім вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що він винен ще й в іншому злочині, вчиненому до постановлення цього вироку, питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених ним кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку (постанова ОП ККС СВ від 15.02.2021 справа №760/26543/17, постанова ВС від 01.11.2022 справа №742/59/20). 
З огляду на необхідність застосування правил ст. 71 КК України при призначенні порання ОСОБА_5 , питання застосування ст. 75 КК України судом не вирішується.

VІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Разом з цим, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Зважаючи на те, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , відносяться до категорії тяжких, та санкцією ч. 5 ст. 111-1 і ч. 2 ст. 307 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке суд застосовує під час визначення обвинуваченому покарання, суд вважає недоцільним скасовувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 29.12.2023 у справі №766/10480/23 (н/п 1-кс/766/4300/23), а саме: житлового будинку (частка власності 1/4) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 57,8 кв.м., житлова площа – 43,3 кв.м.; земельної ділянки з кадастровим номером: 6520386700:07:001:0029, площею 4,78 га; земельної ділянки з кадастровим номером: 6520386700:08:005:0031, площею 2,34 га, та залишити його незмінним.
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, а тому підстав, передбачених ст. 129 КПК України, для вирішення цього питання у суду немає.
У резолютивній частині вироку, серед іншого, у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
Під час досудового розслідування було залучено експертів для проведення експертиз, витрати на залучення яких склали 8126,00 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 170-174, 297-1, 323, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, підприємствах та організаціях державної чи комунальної форми власності на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Приморського районного суду м. Одеса від 25.01.2023, більш суворим, що призначено за даним вироком за ч. 5 ст. 111-1 КК України, визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, підприємствах та організаціях державної чи комунальної форми власності на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- за ч. 2 ст. 307 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком за ч. 2 ст. 307 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч. 4 ст. 70 КК України за цим же вироком, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, підприємствах та організаціях державної чи комунальної форми власності на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання – з 26.10.2023 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 8126 (вісім тисяч сто двадцять шість) грн 00 коп.
Речові докази: 
- грошові кошти: купюрами 100 гривень 1 штука серія АЕ9016765; 50 гривень 2 штуки серіями: ЕГ5340685, ЕД5916874 – повернути Головному управлінню Національної поліції в Херсонській області;
- рослинну речовину – канабіс, вагою 66,65 г, упакований до сейф пакету 5815348; рослинну речовину - канабіс, вагою 3,231 г., упакований до сейф пакету 3637034; рослинну речовину - канабіс, вагою 30,85 г., упакований до сейф пакету 58915154; рослинну речовину - канабіс, вагою 69,10 г., упакований до сейф пакету 5815148; рослинну речовину - канабіс, вагою 112,7 г., упакований до сейф пакету 5815152; дві частини пластикових пляшок, які пристосовані для куріння та всередині мають нашарування смолистої речовини темно-коричневого кольору з різким запахом гарі, с особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом канабісу масою 0,366 г. – знищити;
- мобільний телефон ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 – конфіскувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений, захисник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Обвинувачений має право заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя	ОСОБА_1