Справа № 132/1369/26
Провадження № 2-о/132/99/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"13" травня 2026 р. Калинівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого Аліменко Ю.О.
секретаря Безулої К.В.
розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа – ОСОБА_2 ) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
23.04.2026 року до суду звернулася ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт, постійного проживання із матір`ю ОСОБА_3 , в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області, тобто на день її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що вона ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області.
Батьками заявниці були: батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області.
Після смерті матері ОСОБА_3 заявниця прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом складеним матір`ю 11.01.2002 року, посвідченим секретарем виконкому Павлівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 11.
Як спадкоємець за законом першої черги та за заповітом, заявниця прийняла спадщину відповідно до положень ст. 1234, 1268 ЦК України, так як в зв`язку з похилим віком матері та важким станом здоров`я останньої заявниця постійно проживала з нею з вересня 2008 року по день її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщина, яка відкриллась після смерті ОСОБА_3 складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3563 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №172343, виданого 19.12.2005 року.
Однак в даний час оформити спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері заявниця не має можливості, оскільки необхідно документально підтвердити факт вчасного прийняття спадщини, тому вимушена звертатися до суду з даною заявою.
Заявник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву відповідно до якої просить справу розглянути за її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить їх задовільнити.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. 
За наявності існуючих умов, передбачених в ч. 2 ст. 247 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі поданих письмових доказів та документів.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Вимогами ст. ст. 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Положеннями ч. 3 та 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Так, судом достовірно встановлено, що заявниця ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області.
Батьками заявниці були: батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області.
Після смерті матері ОСОБА_3 заявниця прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом складеним матір`ю 11.01.2002 року, посвідченим секретарем виконкому Павлівської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 11.
Як спадкоємець за законом першої черги та за заповітом, заявниця прийняла спадщину відповідно до положень ст. 1234, 1268 ЦК України, так як в зв`язку з похилим віком матері та важким станом здоров`я останньої постійно проживала з нею з вересня 2008 року по день її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщина, яка відкриллась після смерті ОСОБА_3 складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3563 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №172343, виданого 19.12.2005 року.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Тривалий час заявниця не оформляла спадщини в зв`язку із втратою оригіналу зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ВН № 172343.
Звернувшись до нотаріуса заявниці було надано роз`яснення за № 122/01-16 від 16.04.2026 про необхідність документального підтвердження вчасного прийняття спадщини
Факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 матір`ю ОСОБА_3 підтверджується довідкою № 171 від 15.04.2026 року, виданою старостою Павлівського старостинського округу Калинівської міської ради, поясненнями громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно п.п. 2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини
Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадку, якщо спадкоємець фактично проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, то зазначена обставина є підставою для звернення із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вказаної заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293-294, 315-319, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 (заінтересована особа – ОСОБА_2 ) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із матір`ю ОСОБА_3 , в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області, тобто на день її смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Павлівка, Калинівського району Вінницької області. 
Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст. 423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст. 424 ЦПК України, в порядку ст. 425 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: