Справа№672/539/26 
Номер провадження 3/672/140/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року        м. Городок
Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., за участі секретаря Терещук Н.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гаджука В.О., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від ВП №5 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , пенсіонера
за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він 18.04.2026 близько 13.00 год. за місцем фактичного проживання по  АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що виражалися в образах нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була заподіяна шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_2 . 
Вищевказаними діями   ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
В наданих поясненнях в суді  ОСОБА_1 свою вину у вчиненому заперечив з тих підстав, що домашнього насильства не вчиняв, нецензурними словами на адресу потерпілої не висловлювався, не погрожував фізичною розправою. Також зазначає, що можливо і між ними в той день була якась дрібна побутова сварка, але точно цього не пам`ятає. Вказує, що співмешканка, з якою він прожив 17 років, працював біля вказаного будинку, вигнала його з дому, він проживає у сараї, вона забирала тривалий час всю його пенсію. Також він заперечує факт зловживання алкогольними напоями, вказує, що випиває зрідка.
Захисник ОСОБА_1 – Гаджук В.О. вказує, що потерпіла ОСОБА_2 має бажання виселити ОСОБА_1 з вказаного житлового будинку, через що і у них виникають сварки. Заперечує факт існування будь-яких дій, які б свідчили про вчинення його підзахисним 18.04.2026 саме домашнього наисльтства.
Потерпіла у судовому засіданні надала пояснення, з яких вбачається, що вона дійсно бажає, щоб ОСОБА_1 залишив будинок, який належить її доньці. оскільки вона не бажає разом із ним продовжувати проживати. Вказує, що між ними погіршились відносини починаючи з 2021 року, оскільки ОСОБА_1 почав зловживати алкогольними напоями. Вказує, що у той день він безпричинно розпочав із нею конфлікт, вимагав надати йому їжу.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з таких причин.
З матеріалів справи вбачається, що дійсно 18.04.2024 ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів із заявою про те, що її співмешканець ображав її нецензурними словами та погрожував фізичною розправою (а.с. 4).
З письмових пояснень потерпілої вбачається, що ОСОБА_1 постійно вчиняє відносно неї домашнє насильство, однак відсутня будь-яка деталізація подій, що мали місце 18.04.2026 (а.с.5).
З переглянутого відеозапису також вбачається, що працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, однак не відбувається жодних опитувань ні потерпілої, ні ОСОБА_1 , з чого можна було б дійти до якихось висновків в тій частині, чи дійсно ОСОБА_1 вчиняв якісь протиправні дії. На самому відеозаписі у ході різних розмов під час складання протоколу про адміністративне правопорушення він такі факти заперечує.
Оцінюючи досліджені письмові докази, відеозапис, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про недостатність підстав для обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Виходячи із наявних досліджених доказів, враховуючи пояснення учасників судового розгляду, суддя встановив що між ОСОБА_1 і потерпілою дійсно мав місце словесний конфлікт. 
Однак, у даному випадку у вину ОСОБА_1 ставиться вчинення психологічного насильства відносно співмешканки. 
Так, виходячи зі змісту диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинення насильства в сім"ї – це вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно п.14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що: психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, будь-яка побутова сварка чи конфлікт не можуть автоматично кваліфікуватись як домашнє (психологічне) насильство, оскільки вказані дії повинні мати певне спрямування та призводити до відповідних наслідків, що вказані вище.
З досліджених суддею обставин справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 не бажає, щоб із нею продовжував проживати її співмешканець ОСОБА_1 та всіляко домагається того, щоб він залишив будинок, через погіршення відносин між ними. На цьому ґрунті у них виникають напружені відносини, оскільки ОСОБА_1 пояснює, що він не має власного житла, а кімната у гуртожитку за місцем його реєстрації передана іншій особі.
Крім того, з матеріалів конкретної справив вбачається, що потерпіла дійсно посилається на випадки агресивної поведінки свого співмешканця в різні періоди часу, однак конкретних доказів що саме така поведінка мала місце 18.04.2026 матеріали справи не містять.
З дослідженого відеозапису, натомість вбачається, що при прибутті працівників поліції на виклик до помешкання потерпілої, вони не задавали жодних запитань ні потерпілій, ні ОСОБА_1 з метою з`ясування того, що ж насправді між ними сталося того дня. 
Крім того, з практики розгляду подібних справи вбачається (як і з обставин вказаної справи), що сам факт виклику поліції можливою жертвою часто автоматично призводить до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП без будь-яких спроб та намагань працівників поліції встановити дійсні обставини та мотиви конфлікту.
З матеріалів даної справи також неможливо переконливо встановити обставини, які б свідчили про існування саме домашнього насильства 18.04.2026 і яке було б вчинене саме по відношенню до ОСОБА_2 , а тому суддя не вбачає у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, що передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях особи складу даного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ПОСТАНОВИВ:
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в зв`язку із відсутністю в діях особи складу даного правопорушення - в провадженні закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Суддя: