ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026 Справа № 914/4001/25 
Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судового засідання Леника Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача: Приватного підприємства «Веставто», м. Львів,
про стягнення заборгованості у розмірі 1194710,75 грн.

За участі представників:
від позивача: Гузюк Н.І. – представник,
від відповідача: Мосейчук С.В. – адвокат.
Львівська міська рада звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Веставто», м. Львів, 403149,95 грн. заборгованості з орендної плати за землю, яка виникла на підставі Договорів оренди № Л-2741 та № Л-3030, а також 33714,69 грн. інфляційних, 746402,43 грн. штрафу, 1615,43 грн. пені та 9828,25 грн. трьох процентів річних.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач посилається на сплату відповідачем орендної плати за землю за Договорами № Л-2741 від 17.12.2019 р. та № Л-3030 від 11.10.2023 р., яка належала до сплати з 01.02.2024 р. до 01.11.2025 р., у неповному розмірі.
З огляду на несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивач на підставі ст. 625 ЦК України та п.п. 10, 11 та 14 згаданих вище Договорів просить стягнути з відповідача також інфляційні, три проценти річних, штраф та пеню.
Відзив відповідача (а.с. 121-124). 
Відповідач у відзиві визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього 403149,95 грн. заборгованості з орендної плати за землю, яка виникла на підставі Договорів оренди № Л-2741 та № Л-3030, а також 33714,69 грн. інфляційних та 9828,25 грн. трьох процентів річних.
Сплату орендної плати за землю, яка належала до сплати з 01.02.2024 р. до 01.11.2025 р., у неповному розмірі відповідач пояснює тим, що він вчасно не врахував збільшення з 01.01.2024 р. нормативної грошової оцінки земельних ділянок Львівської міської територіальної громади. Відповідач не взяв до уваги розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який затверджено ухвалою Львівської міської ради № 3426 від 06.07.2023 р., та продовжував сплачувати орендну плату за землю у попередньому розмірі, який передбачено Договорами оренди земельних ділянок.
Відповідач стверджує, що факт щомісячної сплати ним орендної плати підтверджується податковими деклараціями з плати за землю та листом Головного управління ДПС у Львівській області від 13.02.2026 р., відповідно до яких у відповідача станом на 11.02.2026 р. відсутня заборгованість по орендній платі.
Відповідач пояснює сплату орендної плати за землю у неповному розмірі тим, що позивач не повідомив його належним чином про зміну істотних умов Договорів оренди, а саме про збільшення розміру орендної плати. Зміни до Договорів оренди землі в частині збільшення розміру орендної плати не вносились, а у відповідача відсутній обов`язок самостійно витребовувати нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
З огляду на викладені обставини, відповідач просить зменшити розмір штрафу та пені на 99 %, а також розстрочити сплату сум, які підлягатимуть до стягнення з нього на 12 місяців.
Крім цього, відповідач посилається на висновки ВП ВС, які викладено у постанові від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23, щодо тлумачення поняття «несплата орендної плати» та посилається на приписи ч. 3 ст. 213 ЦК України щодо необхідності брати до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйнятого у відповідній сфері відносин значення термінів.
Відповідач вважає, що закріплений у пунктах 14 Договорів термін «невнесення орендної плати» слід тлумачити як повне невнесення орендної плати.
Отже, якщо відповідачем орендна плата вносилась у меншому розмірі, ніж визначено умовами договору, то немає підстав для стягнення з відповідача штрафу та пені.
Відповідь позивача на відзив (а.с. 140-143). 
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та пені позивач зазначає, що застосування судом положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГПК України має бути виваженим та обґрунтованим, спрямованим на досягнення балансу інтересів сторін і забезпечення справедливості правозастосування.
Позивач зазначає, що судовий збір, який пропорційний не визнаній відповідачем сумі позовних вимог, має покладатись на відповідача.
Заперечення відповідача на відповідь на відзив (а.с. 149-153).
Відповідач звертає увагу суду на те, що розмір штрафу та неустойки, на його думку, значно перевищує розмір збитків позивача, спричинених неповною сплатою відповідачем впродовж лютого-грудня 2024 р. орендної плати за землю, загальний розмір неустойки, яку позивач просить стягнути, є майже вдвічі більший за суму заборгованості відповідача.
Відповідач вважає, що обсяг відповідальності, яку позивач просить застосувати до нього, непропорційний наслідкам правопорушення, майновий тягар таких виплат може унеможливити виконання ним, наприклад, зобов`язань перед іншими кредиторами чи виплату заробітної плати.
Відповідач є слабшою стороною та не має можливості оскаржити норми договорів оренди землі, якими передбачено завищені санкції, оскільки в силу постанови Кабінету Міністрів України № 220 від 03.03.2004 р. такий договір є типовим. 
Враховуючи неповідомлення позивачем відповідача про збільшення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що спричинило сплату орендної плати у неповному розмірі, відповідач вважає, що зменшення неустойки на 99% матиме наслідком дотримання розумного балансу між інтересами боржника та кредитора.
Відповідач просить застосувати ч. 9 ст. 129 ГПК України та судовий збір, який пропорційний позовним вимогам про стягнення неустойки, покласти на позивача. 
У заяві від 19.05.2026 р. позивач не заперечує проти розтермінування виконання рішення суду, визначення строку такого розтермінування і розміру можливого зменшення штрафних санкцій залишає на розсуд суду.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява залишалась судом без руху. У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Підготовче засідання у справі відкладалось та строк підготовчого провадження у справі продовжувався з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.
Ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/4001/25 до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті судом оголошувалась перерва та судове засідання у справі відкладалось з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду, в тому числі протокольних.
Мотивувальна частина рішення.
Враховуючи зміст позовної заяви та характер спірних правовідносин між учасниками справи, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування існування фактів порушення відповідачем зобов`язань із своєчасної сплати орендної плати за землю у повному розмірі, обґрунтованості розміру заявлених до стягнення сум штрафу та пені, а також наявності обставин, за яких можливим є прийняття судом часткового визнання позову, зменшення неустойки та розстрочення виконання рішення суду. До предмета доказування учасника справи, який має у справі протилежний процесуальний інтерес, належить спростування наявності наведених вище обставин.
Вичерпний перелік доказів, якими сторони підтверджують існування обставин, що належать до предмета доказування у справі, зазначено ними в додатках до позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив та поданих суду заяв.
Беручи до уваги характер спірних правовідносин, вірогідність наявних у матеріалах справи та перевірених судом доказів, застосовуючи викладені нижче норми права та вважаючи встановленими наведені нижче обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Між сторонами у справі укладено Договори оренди землі від 17.12.2019 р., який зареєстровано у Львівській міській раді за № Л-2741 (а.с. 27-29), та від 11.10.2023 р., який зареєстровано у Львівській міській раді за № Л-3030 (а.с. 30-32).
Відповідно до пунктів 1, 8, 9, 11 та 14 згаданих Договорів оренди позивач надав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельні ділянки з кадастровими номерами 4610137200:08:012:0078 та 4610137200:08:012:0113. На земельних ділянках розміщені кам`яні нежитлові будівлі. Земельні ділянки надано у користування для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд та для будівництва і обслуговування будівель виробничо-складського призначення з офісно-торговельними приміщеннями.
Договори укладено строком на 10 років.
Сторони погодили, що орендна плата вноситься щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця з урахуванням індексації.
Розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності. 
У Договорі № Л-2741 сторони погодили, що орендна плата вноситься у розмірі 199092,98 грн. в рік, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
У Договорі № Л-3030 сторони погодили, що орендна плата вноситься у розмірі 179051,25 грн. в рік, що становить 6 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідач 24.12.2019 р. та 01.08.2023 р. зареєстрував права оренди земельних ділянок, що підтверджується наявними у матеріалах справи інформаційними довідками № 458085703 (а.с. 33) та № 458085884 (а.с. 34).
Ухвалою Львівської міської ради № 3426 від 06.07.2023 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту м. Львів Львівської міської територіальної громади Львівської області» (а.с. 26), яку оприлюднено 07.07.2023 р., затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту м. Львів Львівської міської територіальної громади Львівської області. Цією ухвалою також встановлено, що нормативна грошова оцінка вводиться в дію з 01.01.2024 р. У пунктах 5 та 6 ухвали йдеться про те, що Львівська міська рада ухвалила: «Власникам, користувачам, орендарям земельних ділянок отримати у встановленому порядку витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженої цією ухвалою, та подати податкову декларацію зі сплати за землю у територіальні органи Головного управління Державної податкової служби у Львівській області; орендарям внести зміни до договорів оренди землі, які були укладені раніше, у частині орендної плати шляхом укладення додаткових угод у зв`язку з веденням в дію нормативної грошової оцінки земель, затвердженої пунктом 1 цієї ухвали.».
Витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які сформовані 06.11.2011 р., 20.06.2024 р., 08.03.2025 р., 11.09.2023 р., 14.07.2024 р. та на 11.05.2025 р. (а.с. 29, на звороті, а.с. 42, а.с. 44, 32, на звороті, а.с. 45, а.с. 43) підтверджується той факт, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок з кадастровими номерами 4610137200:08:012:0078 та 4610137200:08:012:0113 у 2024 р. зросла, порівняно із тією, яку вказано сторонами у пунктах 9 Договорів оренди землі, а також, що у 2025 р. нормативна грошова оцінка цих земельних ділянок була вищою аніж у 2024 р. 
Позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи розмір заборгованості відповідача з орендної плати, посилається при її розрахунку на Витяги з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельних ділянок у 2024 р. та 2025 р. є більшою, аніж та, яку вказано сторонами у пунктах 5 Договорів оренди землі. 
Позивач не заперечує того факту, що відповідач впродовж 2024 р. та до жовтня 2025 р. щомісячно сплачував сталу орендну плату за користування земельними ділянками без здійснення коригування її розміру в сторону збільшення, в зв`язку з зростанням розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок. 
Вказане спричинило заборгованість відповідача з орендної плати за згаданими вище Договорами станом на 01.11.2025 р. у розмірі 403149,95 грн.
На підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 33714,69 грн. інфляційних, а також 9828,25 грн. трьох процентів річних, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань із сплати орендної плати, починаючи з 1 березня 2024 р. до 31 жовтня 2025 р.
Відповідач у відзиві позовні вимоги в частині заборгованості, інфляційних та трьох процентів річних визнав. Відзив подано керівником Приватного підприємства «Веставто» Пелехом Р.В., який відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 88-91) є керівником цієї юридичної особи та може вчиняти дії від імені юридичної особи.
Згідно з ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, а також доказів того, що дії представника відповідача суперечать інтересам особи, яку він представляє. За таких обставин, визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з нього на користь позивача 403149,95 грн. заборгованості з орендної плати за землю, яка виникла на підставі Договорів оренди № Л-2741 та № Л-3030, 33714,69 грн. інфляційних та 9828,25 грн. трьох процентів річних судом приймається та позов в цій частині підлягає задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 130 ГПК України судовий збір в частині цих задоволених судом позовних вимог покладається на відповідача в розмірі 50 відсотків від судового збору, сплаченого при поданні позову з цих позовних вимог, решта 50 % судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету за його заявою.
Позовні вимог в частині стягнення з відповідача 746402,43 грн. штрафу та пені 9828,25 грн. за несвоєчасну сплату орендної плати відповідають нормам пунктів 14 Договорів оренди землі та ст.ст. 549, 551, 611 ЦК України.
Заперечення відповідача, які викладено у відзиві, щодо вказаних позовних вимог та посилання на постанову ВП ВС у справі № 918/391/23 від 20.11.2024 р. суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 918/391/23 дійшла «переконання, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.» (п. 95 постанови).
Спір у справі № 914/4001/25 не стосується застосування пункту «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України та ч. 2 ст. 651 ЦК України. Спірні правовідносини у справі № 914/4001/25 виникли щодо стягнення неустойки (штрафу та пені) за несвоєчасну сплату орендної плати за землю.
З цих питань ВП ВС у згаданій вище справі № 918/391/23, на яку посилається відповідач, дійшла висновку, що «у разі неістотної часткової несплати орендної плати, а так само у разі виникнення спору щодо її розміру, порядку здійснення платежів тощо, у власника завжди є право на звернення до суду з позовом про стягнення таких орендних платежів, 3 % річних, інфляційних втрат, неустойки тощо. Такий спосіб захисту буде ефективним та пропорційним, відновлюватиме порушене право орендодавця та зберігатиме договір оренди землі виходячи з балансу інтересів обох сторін.» (п. 97 постанови).
Пунктами 14 Договорів оренди землі встановлено, що «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: у десятиденний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором; стягується пеня у розмірі, розрахованому відповідно до Податкового кодексу України.». 
При цьому про «систематичну несплату земельного податку або орендної плати» (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України) чи просто про несплату усієї суми орендної плати у згаданій нормі договорів оренди не йдеться.
Факт невнесення відповідачем 403149,95 грн. орендної плати у строки, визначені Договорами № Л-2741 та № Л-3030 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та визнається відповідачем. У пунктах 14 згаданих Договорів не йдеться про невнесення орендної плати у повному місячному чи річному розмірі.
Враховуючи висновки ВП ВС, які викладено у п. 97 постанови від 20.11.2024 р. у справі № 918/391/23, а також той факт, що згідно з приписами ст. 549 ЦК України штраф та пеня можуть обчислюватися у відсотках від суми неналежно виконаного зобов`язання чи від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, висновки ВП ВС у справі № 918/391/23 щодо застосування пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата земельного податку або орендної плати), як підстави припинення права користування земельною ділянкою, не можуть бути застосовані до правовідносин, пов`язаних із стягненням неустойки за несвоєчасне внесення орендної плати. Ці правовідносини є різними за своєю правовою природою, як і різними є правові інститути стягнення неустойки і припинення права користування земельною ділянкою. У п. «д» ст. 141 ЗК України та у пунктах 14 Договорів оренди використовуються не тотожні терміни та поняття. 
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу та пені є законними й обґрунтованими.
Проте з огляду на приписи ст. 551 ЦК України, зміст пунктів 5 та 6 Ухвали Львівської міської ради № 3426 від 06.07.2023 р. «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту м. Львів Львівської міської територіальної громади Львівської області», причини виникнення заборгованості, змінність судової практики в частині необхідності внесення зміни у письмовій формі до Договору оренди землі щодо зміни розміру орендної плати, зумовленого зміною нормативної грошової оцінки земель (наприклад, постанови ВС у справах № 925/457/23 (п.п. 70, 71), 921/530/18 та № 914/2848/22 (п.п. 103, 117, 122)), значне перевищення розміру штрафу та пені розміру самої заборгованості, суд дійшов висновку, що розмір штрафу та пені слід зменшити на 50 %.
Враховуючи, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 88-92) основним видом діяльності відповідача є пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, беручи до уваги значний розмір сум, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, причини виникнення заборгованості, подорожчання цін на паливно-мастильні матеріали, визнання відповідачем позовних вимог в частині заборгованості, інфляційних та пені, ступінь вини відповідача у виникненні заборгованості, думку позивача з цих питань, клопотання відповідача про розстрочення сплати належних з нього до стягнення сум заборгованості трьох процентів річних, інфляційних та пені підлягає задоволенню на підставі ч. 6 ст. 238, ст.ст. 331 ГПК України.
Проте судовий збір в частині позовних вимог про стягнення штрафу та пені покладається на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір у справі в цій частині виник внаслідок несплати відповідачем орендної плати у строки, встановлені договором.
Вирішуючи спір у справі, суд, крім наведених вище правових норм, керується також частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» та частиною першою статті 93 ЗК України, встановлено, що орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
В силу пункту 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, у тому числі й своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.
Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).
В силу ст. 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 191, 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов Львівської міської ради (79006, м. Львів, площа Ринок, 1, код ЄДРПОУ 04055896) до Приватного підприємства «Веставто» (79039, м. Львів, вул. Богданівська, 9, код ЄДРПОУ 33533304) задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного підприємства «Веставто» (79039, м. Львів, вул. Богданівська, 9, код ЄДРПОУ 33533304) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, площа Ринок, 1, код ЄДРПОУ 04055896) 403149,95 грн. боргу, 33714,69 грн. інфляційних, 9828,25 грн. трьох процентів річних, 374008,93 грн. штрафу та пені, з розстрочкою виконання рішення на дванадцять місяців з дня ухвалення рішення, шляхом стягнення протягом перших одинадцяти місяців по 68391,82 грн. щомісячно та протягом 12 місяця – 68391,8 грн.
3. Стягнути з Приватного підприємства «Веставто» (79039, м. Львів, вул. Богданівська, 9, код ЄДРПОУ 33533304) на користь Департаменту природних ресурсів та будівництва Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1, код ЄДРПОУ 34857473) 14570,47 грн. судового збору
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
5. Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. На рішення Господарського суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.
Повне рішення складено 02.07.2026 р. 

Суддя Бортник О.Ю.