Справа № 749/812/25
Номер провадження 2/749/463/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
секретаря Михалевич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 736/1565/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої суми житлової субсидії,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму зайво виплаченої субсидії в розмірі 11705,73 грн. та судові витрати. 
Позов мотивований тим, що після автоматичного розрахунку житлової субсидії на опалювальний сезон 2023-2024 рішенням № 2899832521-2023-5 від 19.10.2023 відповідачу було призначено субсидію: з 01.10.2023 по 31.10.2023 - 676,06 грн; з 01.11.2023 по 31.03.2024 - 2 080,08 грн щомісячно; з 01.04.2024 по 30.04.2024 - 629,27 грн. Загальна сума виплачених субсидій за вказаний період становить 11 705,73 грн.
На підставі рекомендацій Міністерства фінансів України, отриманих 09.04.2024, 29.04.2024, 14.06.2024 та 16.08.2024 відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», позивачу стало відомо про наявність у відповідача станом на 01.05.2023 депозитного рахунку в АТ «Ощадбанк» (Чернігівське обласне управління). Позивач вважає, що наявність депозиту є підставою для припинення виплати субсидії згідно з підп. 9 п. 14 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ № 848 від 21.10.1995, та свідчить про недобросовісність відповідача як набувача.
Листом від 18.10.2024 № 2500-0403-8/70167 позивач запропонував відповідачу добровільно повернути зайво виплачені кошти, однак відповідач цього не зробив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути у судовому порядку зайво виплаченої суми житлової субсидії та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Заочним рішенням Сновського районний суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року задоволено позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої суми житлової субсидії у розмірі 11 705 грн 73 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.
19 березня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій заявник просить: поновити пропущений строк на подання заяви; скасувати заочне рішення від 16.10.2025 року.
Заява мотивована тим, що з 20 травня 2024 року перебуває у місті Ізмаїл Одеської області як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № 5107-7002039754 від 20.05.2024 р. У зв`язку з перебуванням за фактичним місцем проживання за межами зареєстрованого місця проживання він не отримував судових повісток та не був обізнаний про розгляд справи. Про ухвалення заочного рішення йому стало відомо лише 10 березня 2026 року після особистого отримання його копії.
Заявник також зазначає, що ГУ ПФУ в Чернігівській області з липня 2025 року було відомо про адресу його фактичного проживання, оскільки між ними відбувалось листування за цією адресою, що підтверджується копіями конвертів. Попри це, позивач не повідомив суд про фактичне місцезнаходження відповідача та не вжив заходів для його належного повідомлення через відомий актуальний номер телефону ( НОМЕР_1 ), наявний у пенсійній справі.
По суті відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що кошти на депозитному рахунку в АТ «Ощадбанк» являли собою позику від родичів, залучену виключно для оплати медичних операцій (ендопротезування обох ніг, операції на нирках та оці), а не власні заощадження, та зберігались на рахунку з міркувань безпеки у зв`язку з крадіжками в його домогосподарстві. Відповідач також зазначає про свій статус учасника бойових дій та вкрай скрутний стан здоров`я.
Ухвалою Сновського районний суду Чернігівської області від 27 квітня 2026 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №749/812/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої суми житлової субсидії. Скасовано заочне рішення Сновського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року у цивільній справі№749/812/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до ОСОБА_1 про стягнення зайво виплаченої суми житлової субсидії. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечив, надав письмові пояснення та докази. Зазначив що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій. Кошти на депозитному рахунку в АТ «Ощадбанк» не є його власними заощадженнями, це позичені кошти від родичів, залучені для оплати медичних операцій: ендопротезування обох ніг, операцій на нирках, оці та інших. Протягом 2011-2022 років він переніс низку тяжких хірургічних втручань, власних коштів для оплати лікування не мав, банківський кредит отримати не міг через вік (понад 70 років), тому був змушений позичити у родичів понад 100 000 грн. Ці кошти зберігав у банку виключно з міркувань безпеки у зв`язку з крадіжками, які мали місце у його будинку. Зі збережених на рахунку коштів він поступово розраховувався з боргами перед родичами, суттєво обмежуючи себе в базових потребах. Відповідач також зазначив, що за умовами Положення № 848, чинними на момент призначення субсидії у попередніх періодах (до передачі повноважень від соцзахисту до ПФУ), підставою для відмови у призначенні субсидії була наявність депозиту понад 100 000 грн, а не 50 000 грн. Зміна критерію відбулась при передачі повноважень ПФУ, проте відповідача про зміну порогового значення належним чином не повідомляли. Крім того, жодних вимог від ПФУ на його фактичну адресу проживання (м. Ізмаїл Одеської області, де він перебував як ВПО) не надходило. ПФУ направляв листи виключно за місцем реєстрації, однак фактичне місце проживання їм було відомо.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов таких висновків.
Предметом спору є стягнення з відповідача сум житлової субсидії, виплаченої позивачем за опалювальний сезон 2023-2024 рр., на тій підставі, що відповідач нібито є недобросовісним набувачем цих коштів. 
Положення про порядок призначення житлових субсидій затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».
Відповідно до пункту 69 Положення № 848 житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком призначається з місяця звернення за її призначенням до дати закінчення опалювального сезону: на неопалювальний сезон - з 1 травня по 30 вересня; на опалювальний сезон - з 1 жовтня по 30 квітня.
Після закінчення строку отримання житлової субсидії (30.04.2023) уповноважені органи самостійно здійснюють призначення житлової субсидії на наступний період (з 01.05.2023) для домогосподарств, які отримували житлову субсидію у попередньому періоді, відповідно до пункту 78 Положення № 848. Уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 50 Положення № 848, після чого приймають рішення з використанням програмних засобів в автоматичному режимі про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії.
Відповідно до підпункту 9 пункту 14 Положення № 848 (у редакції, чинній з 01 травня 2021 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2021 № 420) житлова субсидія не призначається, у тому числі на наступний період, якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства на 1 число місяця, з якого призначається житлова субсидія, має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у загальній сумі, що перевищує 100 тисяч гривень, або облігації внутрішньої державної позики на загальну суму, що перевищує 100 тисяч гривень, про що зазначається в декларації ( у редакції чинної на момент спірних правовідносин).
Пунктом 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, зі змінами, передбачено, що призначення житлових субсидій здійснюється: до 30 листопада 2022 року включно структурними підрозділами з питань соціального захисту населення; починаючи з 01 грудня 2022 року органами Пенсійного фонду України.
Згідно з витягом з інформаційного ресурсу Пенсійного фонду України, відповідачу рішенням № 2899832521-2023-5 від 19.10.2023 було призначено житлову субсидію на період: з 01.10.2023 по 31.10.2023 у розмірі 676,06 грн; з 01.11.2023 по 31.03.2024 у розмірі 2080,08 грн (щомісячно); з 01.04.2024 по 30.04.2024 у розмірі 629,27 грн.
Відповідно до пункту 50-2 Положення проведення перевірки даних, зазначених у підпунктах 4 і 10 пункту 14 цього Положення, здійснюється, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну щодо виявлених невідповідностей, що впливають на встановлення права на житлову субсидію, отриманих відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат». Інформаційний обмін здійснюється у порядку, встановленому Мінфіном та Мінсоцполітики.
Керуючись положеннями Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області 09.04.2024, 29.04.2024, 14.06.2024 та 16.08.2024 отримано інформацію від Міністерства фінансів України щодо наявності депозиту на банківському рахунку у відповідача станом на 01.05.2023 в АТ «Ощадбанк», Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Водночас позивачем не надано жодних доказів щодо розміру зазначеного депозиту, що унеможливлює встановлення судом факту перевищення граничної суми у 100 тисяч гривень, визначеної підпунктом 9 пункту 14 Положення № 848 як підстави для непризначення житлової субсидії.
Відповідно до пункту 119 Положення за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат».
Про необхідність повернення зайво отриманих коштів житлової субсидії за період з 01.05.2023 по 30.04.2024 загальною сумою 11 705 грн 73 коп. ОСОБА_1 було повідомлено листом від 08.10.2024 № 2500-0403-8/70167, надісланим за місцем його реєстрації. Разом з тим матеріали справи не містять доказів фактичного отримання відповідачем зазначеного листа: до позовної заяви долучено лише підтвердження факту його направлення, однак будь-які відомості про вручення кореспонденції адресату або її повернення відправнику відсутні. Відтак встановити, чи був відповідач належним чином повідомлений про необхідність добровільного повернення коштів до звернення позивача до суду, на підставі наявних матеріалів неможливо.
Відповідно до пункту 127 Положення № 848 у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Житлова субсидія є державною допомогою, яка надається фізичній особі як засіб до існування для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. За своєю правовою природою субсидія є грошовою сумою, надаваною фізичній особі як засіб до існування в розумінні статті 1215 ЦК України. Відповідно, повернення надмірно отриманих коштів субсидії можливе лише за наявності: рахункової помилки особи, яка проводила виплату, або недобросовісності набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 727/5743/15-ц зробила правовий висновок про те, що сума надміру перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з її повернення поширюються приписи глави 83 ЦК України. Не може бути повернена сума надміру перерахованої субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе недобросовісності з боку набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) сформулювала правовий висновок, відповідно до якого правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються; тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічну позицію висловлено у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, а також Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19 наголошували: правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум, тобто на позивача.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2019 року у справі про стягнення надмірно виплаченої субсидії прямо вказав, що законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно зі статтею 81 ЦПК України має довести позивач.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Повернення житлової субсидії можливе лише у випадках, коли особа навмисно подала або свідомо не подала достовірні відомості, тобто коли в діях особи наявний прямий умисел - намір ввести в оману орган державної влади. Сам лише факт надмірно отриманої субсидії, за відсутності доказів рахункової помилки чи недобросовісності набувача, не є достатньою підставою для задоволення позовних вимог про її повернення.
Позивач стверджує, що відповідач надав недостовірну інформацію при призначенні субсидії, а наявність депозиту є свідченням недобросовісності. Суд не може погодитись із цим висновком з таких підстав.
Субсидія у спірний період призначалась ПФУ в автоматичному режимі без звернення відповідача та без подання ним декларації за цей період. Відповідно до п. 78 Положення № 848 уповноважені органи самостійно здійснюють призначення субсидії на наступний період для домогосподарств, які її отримували у попередньому періоди. Отже, відповідач не звертався за призначенням субсидії на опалювальний сезон 2023-2024, жодних заяв чи декларацій не подавав. 
Верифікація даних про депозит здійснювалася Мінфіном та передавалась ПФУ у 2024 році, тоді як субсидія призначалась у жовтні 2023 року. Рекомендації Мінфіну отримані після призначення та часткової виплати субсидії. Тобто ПФУ сам здійснив виплату субсидії, а підстава для її припинення була встановлена вже після факту виплати. Суд не може кваліфікувати як недобросовісність набувача ситуацію, за якої виплата субсидії була здійснена уповноваженим органом в автоматичному режимі і лише після виплати з`ясовано, що існувала підстава для відмови.
Натомість відповідач надав правдоподібне та логічно несуперечливе пояснення щодо природи коштів на рахунку: зазначені кошти є позиченими у родичів для оплати численних медичних операцій, які він переніс протягом 2011-2022 рр. (ендопротезування обох ніг, видалення аденоми, операції на нирках та оці), а також для часткового повернення цих боргів. Суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності коштів на банківському рахунку не свідчить про недобросовісність набувача, якщо ці кошти не є власним доходом особи і не відображають її дійсний майновий стан.
Позивач жодних доказів на спростування цих пояснень не надав, обмежившись лише посиланням на факт наявності депозиту. Недобросовісність у розумінні ст. 1215 ЦК України це умисне, активне введення в оману особи, що здійснює виплату, а не пасивна наявність на рахунку коштів, природу яких позивач не перевіряв та не спростовував.
Суд також враховує є особою похилого віку (1938 р.н.), учасником бойових дій, переніс численні тяжкі хірургічні операції і перебував у скрутному матеріальному становищі. Це підтверджує логічність його пояснень щодо мети зберігання позичених коштів на рахунку для оплати лікування. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, згідно з якою тягар доведення недобросовісності набувача повністю лежить на позивачеві; добросовісність презюмується.
Суд звертає увагу, що ПФУ направляв усі повідомлення виключно за місцем реєстрації відповідача у м. Сновськ, тоді як з 20.05.2024 відповідач перебуває у м. Ізмаїл як ВПО, і про це ПФУ було відомо з липня 2025 року зі змісту листування. Таке ігнорування актуальної адреси відповідача свідчить про те, що позивач не вжив усіх розумних заходів для встановлення та підтвердження недобросовісності відповідача.
Крім того, суд також зазначає, що позивач у позові не посилається на рахункову помилку і не наводить жодних доводів у цьому відношенні. 
Отже, судом встановлено, що: виплата субсидії здійснена позивачем добровільно в автоматичному режимі; рахункової помилки не доведено; недобросовісності відповідача не доведено - добросовісність набувача презюмується і позивач її не спростував. За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір, сплачений позивачем, залишається за позивачем.
Відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення судовий збір не сплачував, оскільки відповідно до закону звільнений від його сплати як особа з інвалідністю. Разом з тим відповідно до частини п`ятої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову стягненню не підлягає.
Судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення, поданої 19.03.2026, відповідно до ставок, що діють з 01.01.2026 року становить 665 грн 60 коп. та підлягає стягненню з позивача на користь держави.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівський області до ОСОБА_1 про про стягнення зайво виплаченої суми житлової субсидії - відмовити. 
Стягнути з з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А; код ЄДРПОУ 21390940) на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Сновський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Суддя         М.С. Чигвінцев