ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року
м. Київ
справа № 947/21679/23
провадження № 51-1017км26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
представника потерпілих ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника  ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 січня 2026 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023162480000223 від 13 лютого 2023 року, стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
заобвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
За вироком Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь комунального некомерційного підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ООР, заподіяну майнову шкоду у сумі 34905,80 грн.
Стягнуто з ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », матеріальну шкоду на користь ОСОБА_9 в розмірі 12196,97 грн та моральну шкоду в розмірі 609,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 100000 грн та на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 100000 грн.
Стягнуто з ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ОСОБА_11 суму страхового відшкодування у розмірі 127743, 63 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 реальні збитки, завдані в результаті ДТП, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права у розмірі 78573, 99 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів. 
Згідно з вироком 12 лютого 2023 року о 19 год 40 хв ОСОБА_8 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «SantaFe», д.н.з. НОМЕР_1 , у темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, здійснював рух по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття вул. Варненської, від вул. Генерала Петрова в напрямку вул. Героїв Крут м. Одеси, де йому потрібно було виконати маневр повороту ліворуч на вул. Героїв Крут.
В цей же час по вул. Варненській в зустрічному напрямку, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Hyundai-Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_12 , який перевозив в якості пасажирів малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що перебувала у транспортному засобі без використання дитячої утримуючої системи, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, та її матір ОСОБА_9 , не забезпечивши безпеку її перевезення шляхом не пристебнутого ременя безпеки.
Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Героїв Крут, водій ОСОБА_8 не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч, і, виїхавши на зустрічну смугу руху, не надав переваги в русі автомобілю марки «Hyundai-Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , та допустив з ним зіткнення.
Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги пункту 1.5; підпункт «б» пункту 2.3; пунктів 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху.
Внаслідок зіткнення транспортних засобів, малолітньому пасажиру автомобіля марки «Hyundai-Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 , спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, закритого перелому зовнішньої пластинки лобної кістки праворуч, підшкірно-підапоневротичної гематоми лобної ділянки праворуч, саден обличчя.
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28 січня 2026 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 30 січня 2025 року змінено в частині стягнення суми страхового відшкодування та витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на користь ОСОБА_11 суму страхового відшкодування у розмірі 114 113,45 грн.
Викладено абзац 11 резолютивної частини вироку в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 витрати на правову допомогу у розмірі 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.».
В іншій частині вирок залишено без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 січня 2026 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що під час апеляційного розгляду порушено загальні засади кримінального провадження, адже апеляційний розгляд 28 січня 2026 року відбувся без участі обвинуваченого та його захисника, незважаючи на обґрунтоване клопотання сторони захисту про його відкладення.
Звертає увагу на відсутність постанов слідчого про призначення експертиз у кримінальному провадженні.
Також указує на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим, в передбаченому законом порядку, було витребувано з медичних закладів чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до документів і результатів досліджень, які були використані судовим експертом для проведення дослідження, оглянуто їх та прийнято рішення щодо можливості визнання їх речовими доказами. 
Медичні документи і результати медичних досліджень отримані експертом у позапроцесуальний спосіб, речовими доказами не визнавались, стороні захисту не відкривались.
У запереченнях на касаційну скаргу сторони захисту прокурор просить відмовити в її задоволенні. Зазначає, що клопотання про відкладення розгляду в суді апеляційної інстанції через перебування обвинуваченого на стаціонарному лікуванні не містило інформації, яка б це підтверджувала. Також клопотання не містило інформації про те, з яких причин захисник не зміг з`явитися в суд апеляційної інстанції.
Зазначає, що стороною захисту під час судового розгляду не заявлялось клопотання про надання постанов слідчих про призначення експертиз. А під час досудового розслідування стороною обвинувачення були виконані вимоги, передбачені статтею 290 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та надано доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 та його захиснику.
У запереченнях на касаційну скаргу захисника представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_13 зазначає про те, що поведінка ОСОБА_8 та його захисника у суді апеляційної інстанції була направлена на створення штучних умов для закриття провадження та уникнення відповідальності через закінчення строків притягнення до відповідальності.
Вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.
Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив залишити касаційну скаргу захисника без задоволення.
До Суду надійшла заява захисника засудженого - адвоката ОСОБА_7 про проведення касаційного розгляду без участі засудженого та без його участі.
Від представника потерпілих ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд справи без її участі.
В запереченнях на касаційну скаргу сторони захисту адвокат ОСОБА_13 просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності цивільного позивача - ОСОБА_11 . 
Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог захисник зазначає про порушення загальних засад кримінального провадження: апеляційний розгляд 28 січня 2026 року відбувся без участі обвинуваченого та його захисника, незважаючи на обґрунтоване клопотання сторони захисту про його відкладення.
Відповідно до статті 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
На переконання суду касаційної інстанції, судом апеляційної інстанції під час перегляду вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено.
Вважаючи доводи касаційної скарги захисника необґрунтованими, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини 3 статті 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі статтею 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених главою 31 цього Кодексу. Неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Згідно з частиною 4 статті 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
За вироком ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30 січня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні 12 лютого 2023 рокукримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_15 надавав ОСОБА_8 правову допомогу ще зі стадії досудового розслідування.
Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 26 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та представника ОСОБА_16 , який діє в інтересах цивільного відповідача ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на вирок ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30 січня 2025 року.
Цією ж ухвалою призначено до розгляду кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 в ІНФОРМАЦІЯ_8 на 28 травня 2025 року.
28 травня 2025 року апеляційний розгляд був відкладений через те, що не з`явились обвинувачений ОСОБА_8 (належним чином не був повідомлений) та його захисник ОСОБА_15 
27 серпня 2025 року розгляд не відбувся через перебування судді, який входить до складу колегії на лікарняному.
13 листопада 2025 року апеляційний розгляд знову не відбувся, через позицію ОСОБА_8 , який просив не проводити судового засіданні без участі його захисника - адвоката ОСОБА_15 , який захворів. 
20 листопада 2025 року задоволено клопотання ОСОБА_8 , подане 20 листопада 2025 року електронною поштою та через канцелярію суду, про відкладення судового засідання, призначеного на 20 листопада 2025 року, у зв`язку із хворобою. 
11 грудня 2025 року апеляційний розгляд знову не відбувся. Адвокатом ОСОБА_15 через Електронний суд подана заява, в якій він зазначав, що договір із ОСОБА_8 розірваний через непорозуміння у лінії захисту. Крім того, ОСОБА_8 звернувся до суду із письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами справи, а також просив Суд надати йому час на пошук нового адвоката.
Ухвалою апеляційного суду від 11 грудня 2025 року клопотання ОСОБА_8 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження задоволено, оголошено перерву у судовому засіданні. Доручено ІНФОРМАЦІЯ_9 допомоги призначити захисника для здійснення обвинуваченому захисту в суді апеляційної інстанції. При цьому в зазначеній ухвалі зобов`язано захисника завчасно з`явитися до суду для ознайомлення з матеріалами справи. 
17 грудня 2025 року у судове засідання з`явились всі учасники кримінального провадження, зокрема, два захисника ОСОБА_8 : захисник за призначенням ОСОБА_17 та захисник за договором ОСОБА_7 , договір з яким обвинувачений уклав 16 грудня 2025 року.
При цьому ОСОБА_8 у суді виявив бажання, щоб його захист здійснював захисник за договором - адвокат ОСОБА_7 , який у судовому засіданні заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке судом було задоволено та відкладено апеляційний розгляд на 22 грудня 2025 року.
22 грудня 2025 року захисник ОСОБА_7 електронною поштою подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з його хворобою.
Крім того, через канцелярію суду 22 грудня 2025 року, надійшли клопотання підписані обвинуваченим та його захисником:
- про забезпечення можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження з отриманням копій дисків відеозаписів ДТП та записами судових засідань;
- про врахування при призначенні наступної дати судового засідання щорічної відпустки адвоката з 30 грудня 2025 року по 10 січня 2026 року.
Також 22 грудня 2025 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_8 про відвід судді, в якій він просить цю заяву розглядати в його присутності та присутності його захисника ОСОБА_7 .
Вкотре апеляційний розгляд не відбувся, справа була відкладена на 21 січня 2026 року.
16 січня 2026 року через канцелярію суду захисником подане клопотання про дослідження доказів, в якому лише перелічені докази без обґрунтування необхідності такого дослідження судом апеляційної інстанції.
Також 16 січня 2026 року захисник ОСОБА_7 через канцелярію суду подав клопотання про перенесення судового засідання через його участь у заздалегідь призначеному судовому засіданні в іншому суді.
Враховуючи вищенаведене, 21 січня 2026 року колегією суддів апеляційної інстанції розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 знову відкладений на 28 січня 2026 року.
27 січня 2026 року через канцелярію суду адвокат ОСОБА_7 подав клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 28 січня 2026 року у зв`язку з перебуванням обвинуваченого на стаціонарному лікуванні.
Ухвалою апеляційного суду від 28 січня 2026 року клопотання захисника ОСОБА_7 про відкладення судового засідання залишено без задоволення. 
Вирішуючи клопотання сторони захисту про відкладення судового засідання, колегія суддів апеляційної інстанції врахувала позицію інших учасників цього провадження.
Прокурор зазначила, що відсутність будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин неявки свідчить про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами.
Представники потерпілої ОСОБА_14 та ОСОБА_6 висловили спільну думку, підтримали позицію прокурора та зазначили, що в діях сторони захисту вбачається затягування судового процесу, оскільки понад 9 судових засідань було перенесено з причин їх неявки.
Представник цивільного позивача ОСОБА_13 також заперечував проти відкладення апеляційного розгляду, звернув увагу на те, що участь захисника у вказаному кримінальному провадженні не є обов`язковою, в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, крім того ОСОБА_8 неодноразово звертався на адресу суду із клопотаннями про відкладення судових засідань з аналогічних підстав, які апеляційним судом було задоволено, та жодного разу не надав підтверджуючих документів щодо викладених у його клопотаннях обставин.
Проаналізувавши у своєму рішенні підстави відкладень судових засідань в суді апеляційної інстанції, колегія суддів наголосила, що систематичні неявки обвинуваченого та його захисника в судові засідання апеляційного суду свідчать про їх свідоме зловживання своїми процесуальними правами, оскільки призводять до безпідставного затягування апеляційного розгляду та перешкоджають розгляду кримінального провадження в розумні строки.
Отже, суд апеляційної інстанції зазначив, що приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а обвинувачений та його захисник належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не надали доказів щодо поважності причин своєї неявки, при цьому інші учасники кримінального провадження наполягали на розгляді апеляційних скарг за відсутності обвинуваченого та його захисника, які вчиняють умисні дії, спрямовані на затягування розгляду справи, апеляційний суд вважав за можливе розглянути апеляційні скарги за відсутності сторони захисту.
В ухвалі апеляційного суду від 28 січня 2026 року, за наслідками апеляційного розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів апеляційної інстанції наголосила, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не містить вимоги про перегляд вироку суду першої інстанції за його обов`язкової участі, в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, участь захисника при розгляді вказаного кримінального провадження також не є обов`язково. Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а обвинувачений та його захисник належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не надали доказів щодо поважності причин своєї неявки, при цьому інші учасники кримінального провадження наполягали на розгляді апеляційних скарг за відсутності обвинуваченого та його захисника, які вчиняють умисні дії, спрямовані на затягування розгляду справи, апеляційний суд, вважав за можливе розглянути апеляційні скарги за відсутності сторони захисту.
Колегія суддів вважає таке рішення апеляційного суду обґрунтованим та таким, що не порушує загальні засади кримінального провадження.
Згідно частини 1 статті 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Верховний Суд зауважує, що відповідно до визначеного в статті 138 КПК переліку поважних причин неприбуття особи є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад (пункт 5 частини 1).
Вказівка саме на такі обставини з огляду на положення частини 4 статті 405 та пунктів 5 і 8 статті 138 КПК в їх взаємозв`язку і буде вважатися належним за змістом повідомленням про поважні причини неприбуття в судове засідання апеляційного суду учасника кримінального провадження.
Проте, звертаючись із клопотанням про відкладення судового засідання через перебування підзахисного на стаціонарному лікуванні, захисник не долучив підтверджуючих документів.
Ба більше, сам захисник не з`явився до суду апеляційної інстанції, не повідомив суд про поважність причин свого неприбуття, чим, на переконання колегії суддів, допустив неналежне представлення інтересів ОСОБА_8 у суді апеляційної інстанції. 
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, аудіозаписів судових засідань, учасники кримінального провадження під час неодноразових відкладень судових засідань в суді апеляційної інстанції заявляли про зловживання стороною захисту своїми процесуальними правами. Більш того, представник цивільного позивача звертався до суду із письмовою заявою про визнання дій обвинуваченого такими, що направленні на затягування процесу, а представник потерпілих - із заявою про зловживання процесуальними правами.
Відповідно до статті 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно зі статтею 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Принцип безперервності судового розгляду вимагає від суду та учасників провадження, діяти в такий спосіб, який не призводить до неможливості реалізації завдань кримінального провадження, визначених приписами статті 2 КПК, в строки, визначені законом.
Принцип добросовісності, як загально-правова основна засада, передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки учасників судового провадження при виконанні ним своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх процесуальних прав. 
Заборона чинити протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя є змістовною складовою обов`язку діяти добросовісно. Недотримання такого принципу тягне негативні процесуальні наслідки для сторони кримінального провадження, яка зловживає своїми процесуальними правами. 
Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що зловживання правом є спотворенням правосуддя, коли той чи інший учасник судового провадження надає своїм діям видимість юридичної правильності, натомість, насправді використовує в цілях, які є протилежними тим, задля досягнення яких закон наділяє їх відповідними процесуальними правами. 
Хоча КПК і не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак така є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права (див., наприклад, ухвала Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к (провадження № 51-1512ск18) постанови Верховного Суду від 14 квітня 2026 року у справі № 761/16716/22 (провадження № 51-5438км24), від 15 квітня 2026 року у справі № 344/12363/24 (провадження № 51-4570км25).
За наслідками касаційного розгляду, колегія суддів доходить переконання, що сторона захисту зловживала процесуальними правами, штучного затягуючи процес, враховуючи закінчення перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначених приписами статті 49 КК.
Стосовно доводів касаційної скарги захисника про відсутність у матеріалах кримінального провадження постанов слідчого про призначення експертиз та відсутності інформації про належне процесуальне походження у матеріалах провадження медичної документації, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023162480000223 в ході досудового розслідування слідчим приймались постанови про призначення експертиз у справі (т. 1, а. п. 9 - 12).
Зокрема, у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 експертами були надані висновки № 23-1036 від 23 березня 2023 року, № 23-1037 від 23 березня 2023 року № 23-1035 від 28 березня 2023 року; № 392 від 12 травня 2023 року; № 23-2032 від 17 травня 2023 року; № 23-3244 від 27 червня 2023 року, у яких зазначено, на підставі яких постанов слідчого вони були проведені.
Також у висновку експерта № 392 від 12 травня 2023 року зазначено, що експерту була надана медична картка стаціонарного хворого на ОСОБА_10 та консультативні висновки.
Відповідно до висновку, викладеному в постанові об`єднаної плати Касаційного кримінального суду від 27 січня 2020 року у справі 754/14281/17 (провадження № 218кмо19) відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання статті 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті статті 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі пункту 1 частини 1 статті 438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.
Виходячи із законодавчих норм, потерпіла наділена правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі статтею 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпіла не згодна надати наявні в її розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.
Тобто, медична документація може бути добровільно надана безпосередньо потерпілою особою або за її згодою медичною установою на запит слідчого, а у випадку неможливості отримати медичні документи у такий спосіб, слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей та документів.
Крім того, колегія суддів зауважує, що сторона захисту не ставила під час судового провадження питання визнання доказів недопустимими.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких зауважень сторони захисту щодо процесуальних документів, на підставі яких проводились експертизи у цьому провадженні, та не містять інформацію про те, що стороною обвинувачення були порушені вимоги статті 290 КПК та не надано доступ до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_8 та його захиснику.
Ухвала апеляційного суду є належним чином умотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ній наведені відповідні мотиви та положення закону, яким керувався апеляційний суд при ухваленні свого рішення.
Судом касаційної інстанції не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 28 січня 2026 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника  ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3