463/3008/26
2-о/463/134/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова 
в складі головуючого судді Нора Н.В. 
з участю секретаря судових засідань Заверухи О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що має значення, -

встановив:

заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності N? ЛО 6933 від 31.10.1996 року на підставі розпорядження від 31.10.1996 року N? 799 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,00 кв.м. з коморою у підвалі площею 2,00 кв.м., виданого на ім"я ОСОБА_1 .
Подану заяву мотивує тим, що усі її особисті документи, якими володію, видані на прізвище " ОСОБА_3 ", а не " ОСОБА_4 ". Так, саме як " ОСОБА_3 " вона зазначена у свідоцтві про народження , дипломі про отримання вищої освіти у Львівському державному університеті ім.І.Франка, довідці з місця проживання, у заповіті моєї матері на мою користь та витязі про реєстрацію у Спадковому реєстрі, у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку. Також на прізвище " ОСОБА_3 " на неї заведено картку фізичної особи- платника податків з присвоєнням ідентифікаційного номера, пенсійне посвідчення.
В судове засідання заявник не з`явився, письмовою заявою до суду просить слухання у справі проводити за його відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує в повному обсязі, просить задоволити.
Письмовою заявою заінтересована особа ОСОБА_2 , просить слухання у справі проводити за відсутності представника, проти задоволення заяви не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 08.04.2026 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, що має значення прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 31.10.1996 р виконкому Львівської міської ради народний депутатів, виданого на підставі розпорядження від 31.10.1996 р. N? 799 співвласниками квартири у АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та я, ОСОБА_1 .
Із заповіту від 26.08.2008 року вбачається, що ОСОБА_6 , склала заповіт згідно з яким квартира у АДРЕСА_3 на день своєї смерті заповіла своїй доньці ОСОБА_1 .
З витягу із спадкового реєстру № 36270967 від 08.01.2014 року вбачається, що спадкоємцем квартири у АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .
З диплому Львівського національного університету ім. Івана Франка серії ЖВ-І №075176 від 30.06.1981 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 .
З довідки про місце проживання від 19.09.2023 року №1140, яка видана на ім`я ОСОБА_1 .
Держаний акт на право приватної власності на землю від 12.12.1995 року, який виданий на ім`я ОСОБА_1 .
Пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , РНОКПП, паспорт громадянина України видані на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідно достатті 124 Конституції Україниправосуддя в Україні здійснюють виключно суди.Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Відповідно достатті 1 ЦПК України,зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьомузавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).
Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особіправо в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно дост. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судрозглядає в порядку окремого провадження справи провстановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.
У даному випадку, виключним способом захисту права заявників є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу про право власності на квартиру.
При цьому, суд установив, що вказані невідповідності написання прізвищ власників в свідоцтві про право власності на житло виникли по причині розбіжностей в перекладі з російської на українську мови.
Згідно із Законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку ст. 45, 46ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні прізвищ виникла в результаті описки (граматичної помилки).
Відтак, враховуючи наведені заявником у заяві доводи щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів.
Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявників, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документу не дає можливість заявникам повною мірою реалізувати своє право розпоряджання власністю.
Таким чином, враховуючи відсутність заперечень учасників справи, з метою усунення перешкод в реалізації заявниками своїх прав як власників, суд дійшов висновків щодо необхідності встановлення факту ОСОБА_1 свідоцтва про право власності N? ЛО 6933 від 31.10.1996 року на підставі розпорядження від 31.10.1996 року N? 799 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,00 кв.м. з коморою у підвалі площею 2,00 кв.м., виданого на ім"я ОСОБА_1 , з огляду на що, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підляга до задоволення.
Керуючись ст.12,13,81,259,263,265,268,293,294,315,319,352,354,355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Заяву про встановлення юридичного факту, що має значення – задоволити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 31.10.1996 року на підставі розпорядження від 31.10.1996 року № 799 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 83,00 кв.м. з коморою у підвалі площею 2,00 кв.м., виданого на ім"я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:      Нор Н.В.