Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2026  	Справа №601/3835/25 Провадження №2/607/3044/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі – АТ «ТАСКОМБАНК», Банк, позивач) звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості у розмірі 70 601,13 грн та 2 422,40 грн судового збору.
В обґрунтування своїх позовних вимог Банк покликається на те, що 15 грудня 2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 3833893-510 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. п. 1.2.2. Загальна сума кредиту: 47 205,00 грн; п. п. 1.2.6. Строк кредиту: 60 місяців; п. п. 1.2.9. Проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; п. п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 4,9 % щомісячно. Відповідно до п.п. 1.11. Кредитного договору Відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п.п. 1.2.2. даного Розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України: на власні потреби у сумі 47 205,00 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».
Відповідно до п. 2.6. Кредитного договору Відповідач просив надати кредит, згідно інформації, наведеної в Заяві-договорі та зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого у Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. 
Пункт 3.1.4. Договору, Платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх послуг, що передбачені в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору. Відповідач підтвердив, що дана Заява-Договір є невід`ємною частиною Договору.
Кредитні кошти відповідачу було передано у спосіб, зазначений у Кредитному договорі, що підтверджується відповідною Випискою.
Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Як наслідок, станом на 02 вересня 2025 року, заборгованість за Заявою-договором № 3833893-510 про надання кредиту від 15 грудня 2023 року, становить 70 601,13 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 40 418,48 грн; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) - 3,9 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) – 30 178,75 грн. Зазначені суми підтверджуються відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками.
Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області Білосевич Г. С. від 09 січня 2026 року позовну заяву АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за підсудністю.
30 січня 2026 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківську О. Я.
Ухвалою судді від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у справі № 601/3835/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» не з`явився, просив судові засідання проводити за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку.
15 грудня 2023 року між ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК» було підписано Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3833893-510 (далі - Договір).
Відповідно до умов Договору АТ «ТАСКОМБАНК» надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 45 000,00 грн, загальна сума кредиту 47 205,00 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок НОМЕР_1 , на строк 60 місяців. Проценти за користування кредитом 0,01 % річних, процентна ставка фіксована.
Згідно з п. 1.4 Договору комісія за обслуговування кредиту складає 4,9% щомісячно, що складає 2 313,05 грн. Сума комісії фіксована (незмінна), застосовується на весь строк Кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму Кредиту, сплачується щомісячно протягом строку дії Кредиту. 
Відповідно до п. 2.1. Договору, Позичальник підтверджує, що Банк надав в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів», та Закону України «Про споживче кредитування».
Позичальник підтверджує, що на момент укладення Заяви-договору попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними втратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої передбачено нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодний (п. 2.2. Кредитного договору).
Відповідно до п. 2.6 Позичальник погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно у строки відповідно до графіку платежів, що містяться в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.
Згідно з п. 3.1.1 Заяви-договору, Позичальник зобов`язався належним чином виконувати усі умови даного Договору та взяті на себе зобов`язання.
Відповідно до п. 3.1.2. Договору, у строки обумовлені Заявою-договором, Позичальник має обов`язок повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання.
Як визначено у п. 3.3.2. Договору, при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених Заявою-договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку.
Відповідно до п. 5. Договору при несплаті заборгованості за кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений договором термін, Банк нараховує, а клієнт сплачує банку штрафи: штраф 1 - у розмірі 300,00 грн нараховується на сьомий день виходу на прострочку. Штраф нараховується стільки разів скільки клієнт буде порушувати умови договору.
Відповідно до п. 5.5 Заяви-договору, сторони домовились, що при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитом у відповідному розрахунковому періоді, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі.
Згідно з п. 5.15 Договору, Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Проставленням власноручно свого підпису під цією Заявою-договором, Графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту 15 грудня 2023 року за продуктом «Зручна Готівка Максимум» ОСОБА_1 підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-договору і беззастережно приєднується до умов Договору.
В матеріалах справи також міститься Заява–анкета на оформлення банківських продуктів підписана власноручно ОСОБА_1 15 грудня 2023 року.
Кредитні кошти у сумі 47 205,00 грн відповідачу було надано у спосіб, зазначений в договорі споживчого кредиту № 3833893-510, яким є Заява-договір від 15 грудня 2023 року, що підтверджується відповідною Випискою по особових рахунках кредитного договору № 3833893-510 за період з 15 грудня 2023 року по 02 вересня 2025 року, де відображено операції купівлі, переказу, поповнення рахунку тощо, а також нарахування відсотків, перенесення на прострочену заборгованість відсотків за користування кредитом.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3833893-510, станом на 02 вересня 2025 року, утворилася заборгованість у розмірі 70 601,13 грн, в тому числі 40 418,48 грн - заборгованість за тілом кредиту (простроченим); 3,90 грн - заборгованість за простроченими відсотками, та 30 178,75 грн - заборгованість по комісії. Відповідачем у справі були сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості, з яких 2,78 грн були зараховані на погашення відсотків та 6 786,52 грн - на погашення основного боргу, 18 395,30 грн - на погашення комісії.
10 вересня 2025 року АТ «ТАСКОМБАНК» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, однак сума заборгованості позичальником не погашена, а тому Банк звернувся з позовом до суду.
За встановлених судом обставин, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно–телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За змістом статті 1056–1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, вимоги Банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту є обґрунтованими та підлягають до задоволення, адже відповідач отримував кредитні кошти, користувався ними та мав обов`язок повернути у погоджені сторонами строки, однак цього не зробив.
Щодо вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 30 178,75 грн, то суд зазначає наступне. 
Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_1 за Заявою-договором №3833893-510 про надання кредиту від 15 грудня 2023 року включає комісією - 30 178,75 грн. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі № 204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Виходячи з вищезазначеного, положення Договору про сплату позичальником на користь Банку комісії за обслуговування кредиту щомісячно, суперечить Закону України «Про споживче кредитування» і є нікчемними з моменту укладення Договору.
Отож, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не повернув отримані ним від АТ «ТАСКОМБАНК» кредитні кошти, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Заявою-договором № 3833893-510 про надання кредиту від 15 грудня 2023 року в розмірі 22 027,08 грн ((40 418,48 + 3,90) – 18 395,30 грн) заборгованість по тілу кредиту та відсотках. Де 18 395,30 грн - кошти зараховані на погашення заборгованості за комісією, що вбачається з розрахунку заборгованості.
Тобто суд не стягує з відповідача комісію, яка нарахована позивачем у розмірі 30 178,75 грн, а суму - 18 395,30 грн, яка вже сплачена позичальником на погашення комісії, віднімає від загального розміру заборгованості по тілу кредиту і процентах, що узгоджується із змістом частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Банк обґрунтував свій позов зазначеними вище доказами, які суд оцінив, що описано вище. Натомість відповідач не проявив інтересу до справи, не з`являвся в судові засідання, не подав відзиву, не спростував у жоден спосіб вимоги позивача.
Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за Заявою-договором № 3833893-510 про надання кредиту від 15 грудня 2023 року належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22 027,08 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК».
Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 755,77 грн (22 027,08 * 2 422,40 : 70 601,13), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 280–282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Заявою-договором № 3833893-510 про надання кредиту від 15 грудня 2023 року в розмірі 22 027 (двадцять дві тисячі двадцять сім),08 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять),77 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30–денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ: 09806443, адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя  О. Я. Герчаківська