Справа № 646/4595/26 
№ провадження 2/646/3620/2026 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2026 року       м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: Головуючого суді Шиховцової А.О., за участю секретаря судового засідання Скринік А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
установив:
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором кредиту №45565442, що становить 12739,96 грн., a також стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та понесені судові витрати на правову допомогу розмірі 4500,00 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 09.10.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено Договір про надання коштів у кредит №45565442, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., строком на 21 день (з 09.10.2025 по 29.10.2025 р), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.119% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 16.66% від суми наданого кредиту. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 42641, що було надіслано на електрону адресу вказану позичальником). Окрім цього представник позивача вказує, що позивачем було ідентифікованого відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від «а-bank» за згодою ОСОБА_1 персональні данні останнього. Представник позивача посилається на те, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, проходження ідентифікації за посередництвом системи BankID НБУ, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і паролю, без надання відповідачем особистої інформації, та без попереднього погодження оферти договору кредиту та правил надання грошових коштів у кредит - укладання договору кредиту технічно неможливе. У зв`язку з чим, на думку позивача, відповідач підписав кредитний договір, прийняв умови надання кредиту, а також засвідчив що він повідомлений у передбачений чинним законодавством спосіб про всі умови, які відповідно до чинного законодавства є необхідним під час укладення кредитного договору.
На виконання умови кредитного договору №45565442 від 09.10.2025 року, кредитодавець передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 за посередництвом платіжної установи (ТОП «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА». Представник позивача зазначає, що перерахунок коштів з банківського рахунку кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливо. На підтвердження вказаних обставин, представником позивача надано копію платіжної інструкції № 8c64f7c6-f566-4758-80b7-12071ab4fd03 від 09.10.2025 року.
Так представником позивача надано розрахунок заборгованості відповідача. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача за договором кредиту №45565442 від 09.10.2025 р. складає 12739 (двадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 96 коп., з яких: 4000 (чотири тисячі) грн. - тіло кредиту; 99 (дев`яносто дев`ять) грн., 06 коп. - сума заборгованості за процентами; 640 (шістсот сорок) грн., 00 коп. - сума заборгованості за комісією; 8000 (вісім тисяч) грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою.
В подальшому, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», укладено договір факторингу №25/02/26 від 25.02.2026 р., за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №45565442 від 09.10.2025 р.
Окрім цього, разом із позовною заявою, представником позивача додано клопотання про витребування доказів, а саме.
Витребувати в Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080, адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) документи інформацію щодо:
1)інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ;
2)виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товариству «Акцент-Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за період з 09.10.2025 року по 12.10.2025 року.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 06 травня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 , постановлено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою, було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме: витребувано від АТ «Акцент-Банк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в Акціонерному товариству «Акцент-Банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , за період з 09.10.2025 року по 12.10.2025 року.
21.05.2026 на офіційну електрону адресу Основ`янського районного суду міста Харкова, на виконання ухвали Основ`янського районного суду міста Харкова від 06 травня 2026 року, АТ «Акцент-Банк» було надіслано витребувані відомості, а саме: надано інформацію що картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); надано інформацію щодо руху коштів по картці НОМЕР_8 за 09.10.2025 по 12.10.2025.
01.06.2026 ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова постановлено здійснити перехід розгляду справи з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за повідомлення (викликом) сторін.
Представником позивача було надано заяву, згідно із якою останній просить провести судовий розгляд у відсутності позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки відповідача суду невідомі, правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Узв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
09.10.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄДРПОУ 39861924) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було укладено Договір про надання коштів у кредит №45565442.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору №45565442, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Відповідно до п.п 2.2.1 п. 2.2 договору, сума кредиту 4000 (чотири тисячі) грн.
Строк кредитування, відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору становить 21 день.
Підпунктом 2.2.3 пункту 2.2 договору визначено, шо процентна ставка/день дорівнює 0,119%.
Денна процентна ставка визначена у розмірі 0,880%.
Згідно із положеннями договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка визначена у розмірі 2114,59%.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору.
Відповідно до пп. 5.1-5.4 договору, перед укладанням (підписанням) Договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою. що містить в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті Сайті кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Пpо фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування» Законом України «Про захист персональних даних».
Паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення Договору за спеціальною формою, що установлена Законом України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення договору. Позичальник не обмежений в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписується позичальником відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» із використанням одноразового ідентифікатора.
До укладання (підписання) Договору, позичальнику надається можливість вивчити умови договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості Кредиту) шляхом ознайомлення з умовами оферти, паспортом споживчого кредиту, інформацією на сайті тощо.
Для прийняття рішення щодо укладання договору, позичальник має право звернутися до кредитодавця за роз`ясненням інформації, викладеної у вищезазначених документах та задля забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано Договір до його потреб та фінансового стану.
Згідно з п. 5.5 договору, договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Відповідно до п. 5.6 договору, договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
Позивачем надано до суду таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит до кредитного договору №45565442 від 09.10.2025 року відповідно до якої, реальна річна процентна ставка встановлена у розмірі 2114,59%. Загальна вартість кредиту становить 4739,96 грн.
До позову ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» долучило довідку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 , з яким укладено договір №45565442, ідентифікований. Відповідно до вказаної довідки, ОСОБА_1 використовував одноразовий ідентифікатор, що є аналогом електронного підпису, при укладенні договору №45565442. У вказаній довідці, в графі «одноразовий ідентифікатор» зазначено - 42641, час відправки ідентифікатора позичальнику 09.10.2025 10:48:55, електронна пошта на яку було відправлено ідентифікатор ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підтвердження факту виконання кредитного договору №45565442 від 09.10.2025 р., позивачем надано копію платіжної інструкції № 8c64f7c6-f566-4758-80b7-12071ab4fd03 від 09.10.2025 року та довідку від 09.03.2026 року підписану директором ТОВ «ЕВРОПЕЙСКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» щодо прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (код за ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20/1 від 30.09.2020 року. Зі змісту вказаної довідки вбачається, що була завершена платіжна операція від 09.10.2025 року, номер платежу 8c64f7c6-f566-4758-80b7-12071ab4fd03, сума 4000 грн., отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_2 .
25.02.2026 року між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу №25/02/26 від 25.02.2026 року. Відповідно до умов договору факторингу №25/02/26 від 25.02.2026 року, клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
На підтвердження переходу права вимоги, позивачем надано копію платіжних інструкції №579945926.1 від 26.02.2026, №579945969.1 від 09.03.2026, №579946011.1 від 20.03.2026.
Окрім цього, позивачем було надано копію реєстру прав вимог №2 від 25 лютого 2026 року, який було складено відповідно до договору факторингу №25/02/2026 від 25.02.2026 року. З вказаного реєстру передбачено, що клієнт відступає фактору право вимоги заборгованостей боржників на умовах передбачених договором факторингу №25/02/2026 від 25.02.2026 р. Так, з наданого реєстру вбачається перехід права вимоги щодо заборгованості ОСОБА_1 від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».
З огляду на вищевказане, суд звертає увагу на таке.
Статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» чітко визначена вимога закону щодо надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Так, відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Позивачем до матеріалів справи надано копію договору кредитування №45565442 від 09.10.2025, який у своїх положеннях безпосередньо вказує на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» у частині надання відповідачу інформації передбаченого статтею 9 раніше вказаного закону. Однак матеріали справи не містять доказів що підтверджують факт ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту. У матеріалах справи відсутня копія паспорту споживчого кредитування, що викликає сумніви щодо доведення факту належного ознайомлення відповідача з паспортом споживчого кредиту.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пунктів 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Так, із наявних в матеріалах справи доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання позики від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого їй позивачем одноразового ідентифікатора.
В позовній заяві ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» посилалось на те, що позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор - 42641, шляхом направлення для підписання кредитного договору № 45565442 від 09.10.2025 року позичальнику на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 електронного повідомлення, однак суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних позивачем обставин щодо видачі відповідачу одноразового ідентифікатора для підписання вищезазначеного договору позики та самого факту його підписання таким одноразовим ідентифікатором.
Таким чином договір про надання кредиту не підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачем договору позики.
Нормою частини 7 статті 81 ЦПК України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Крім того матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами що надані суду та вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови про сплату відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному у позові порядку.
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Така правова позиція міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню.
Водночас враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначено моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто тільки щодо стягнення тіла кредиту, оскільки в матеріалах справи не має підтвердження факту погодження та підписання відповідачем ні кредитного договору № 45565442 від 09.10.2025, а також відсутність у матеріалах справи паспорту споживчого кредиту до договору № 45565442 від 09.10.2025 та Умов розміщених на офіційному сайті кредитодавця.
Отже, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність вимог лише в частині стягнення фактично отриманих та неповернутих відповідачем грошових коштів .
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову (31,397272 %), суд стягує з відповідача на користь судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 835,92 грн.
З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступе.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При зверненні до суду, позивач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу складає 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
На підтвердження понесених судових витрат надав до суду:
-договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року.
-Витяг з Акту №10ФП від 09.03.2026 р., приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р.
Відповідно до положень договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, у пункті 4.1 визначено розмір винагороди, яка сплачується клієнтом Адвокату під час надання правничої допомоги.
Відповідно до витягу з Акту №10ФП від 09.03.2026 р., приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р., Адвокат Ткаченко Юлія Олегівна та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» склали акт про те, що згідно з Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 р., послуги з правничої допомоги надані Адвокатом якісно і в повному обсязі, а саме:
Вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналізу судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у Клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви - вартість послуги 500 грн.; Судовий супровід в суді першої інстанції: Підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів Клієнта в суді (Адвокат самостійно подає позовну заяву від імені Клієнта, представляє інтереси як представник Клієнта в суді) - вартість послуги 4000 грн.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, у розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) грн., пропорційно задоволенню позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.512,514,526,530,610-612,625-627,1049,1054 ЦК України, ст. ст.141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_6 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) суму заборгованості за Договором кредиту №45565442 в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_6 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) судовий збір у розмірі 835,92 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити: НОМЕР_6 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

учасники справи:
Позивач: ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33
Представник позивача: Адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 

Суддя:           А.О. Шиховцова