Справа № 191/6178/25 
Провадження № 2/191/3168/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Костеленко Я.Ю., за участю секретаря – Омельченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Синельниківської міської територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,- 
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, яку обґрунтовує тим, що, не маючи власного житла, у 1982 році позивач від знайомої ОСОБА_2 дізналася про те, що по АДРЕСА_1 , який нікому не належить і в ньому є декілька квартир, в яких ніхто не проживає. Вона розпитала мешканців вказаного будинку, але так не дізнавшись про власника будинку, зробила висновок про відсутність власника і стала без будь якого дозволу відкрито мешкати разом з дочкою ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , розраховуючи в подальшому оформити право власності на квартиру. При цьому вона робила поточний ремонт квартири, відкрила на своє ім`я поточні рахунки для сплати комунальних послуг, сплачувала комунальні платежі, а коли впевнилася, що на квартиру не претендують інші особи, ніхто і ніколи не заявляв своїх прав на неї, з 25.03.1985 року зареєструвалася за вказаною адресою разом з дочкою.
Таким чином позивач відкрито проживає у вказаній квартирі безперервно з 1982 року по теперішній час.
Позивач намагалася приватизувати вищевказану квартиру і з цією метою звернулася до виконавчого комітету Синельниківської міської ради, але 18.09.2025 їй було відмовлено в приватизації квартири, так як житловий будинок АДРЕСА_1 не перебуває в комунальній власності Синельниківської міської територіальної громади, що підтверджується листом міського голови № 11.5-5209/02-25 від 18.09.2025 .
Відповідно до листа КП «Самарівське МБТІ`ДОР» від 05.11.2025 № 713 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ні за ким не зареєстроване, що виключає приватизацію квартир, які знаходяться в ньому, так як відсутній орган приватизації, до компетенції якого входить приватизація нерухомого майна.
Вважає, що визнання права власності за набувальною давністю на спірну квартиру є єдиним способом захисту її прав та інтересів.
Позивач до початку судового засідання надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_4 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим 28.07.2025 КП «Самарівське МБТІ» ДОР», та інформаційною довідкою від 03.08.2025, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , складається з кухні 1 -пл.8,0 кв.м, санвузла 2-пл.1.1 кв.м, кімнати 4 – пл.12,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 21.4 кв.м., житлова- 12.3 кв.м.
Відповідно до довідок КП «Самарівське МБТІ» ДОР від 05.11.2025 за №713 та від 18.11.2025 за №791 згідно відомостей інвентаризаційної справи гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно наданої довідки заводом залізобетонних конструкцій станом на 01.11.1996, введення гуртожитку в експлуатацію- 1817 рік. Право власності станом на 31.12.2012 на будинок гуртожитку не зареєстровано.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться земельні ділянки площею 3,4 га з кадастровим номером 1213000000:01:641:0005, та площею 2,8117 га з кадастровим номером 1213000000:01:507:0006, які належать Синельниківській міській раді та перебувають в оренді у ТОВ «Українсько-Чеське спільне підприємство «Ніколь Індастрі». Право власності на об`єкти житлової нерухомості на вказаних земельних ділянках ні за ким не зареєстровано.
Відповідно до довідки виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 18.09.2025 №11.5-5209/0/2-25 до комунальної власності Синельниківської територіальної громади, як органу приватизації майна, житловий будинок по АДРЕСА_1 , не передавався.
Згідно з відміткою в паспорті громадянина України НОМЕР_1 , виданого 09 січня 2002 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 березня 1985 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Актом про проживання особи від 07.11.2025, складеного головою квартального комітету №20 Стрельченко В.М., підтверджується, що ОСОБА_1 з 1982 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 укладені договори про надання послуг з водопостачання холодної води та водовідведення з Синельниківським міським комунальним підприємством «Водоканал» та про надання послуг з вивезення побутових відходів з ТОВ «Дніпрокомунтранс» за адресою: АДРЕСА_3 .
До спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права. 
Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в ст. 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.
Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а не особі, яка заявляє про давність володіння, а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Як зазначено у постановах Верховного Суду від 23.10.2021 року у справі №365/5/20, від 13 квітня 2022 року у справі №740/3305/20 у разі, якщо майно було отримане особою на підставі певного юридичного титулу (договору, рішення та інше), то мова про набувальну давність йти не може. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно
Згідно правових позицій, викладених в постановах Верховного Суду від 21.09.2020 у справі №225/5271/18, від 16.04.2021 у справі №646/2623/20, за змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь- яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Норми ст. 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Отже, якщо особа під час отримання нерухомого майна у володіння знала хто є дійсним його власником, то відсутні правові підстави для визнання за особою права власності на майно за набувальною давністю, оскільки така особа в розумінні статті 344 ЦК України не є добросовісним набувачем.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови)
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») (п.14 Постанови).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 більше 10 років відкрито, безперервно та добросовісно володіє квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачем по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, право власності на квартиру за будь-якою іншою особою не зареєстровано, а тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на вказану квартиру, задовольнивши позовні вимоги.
Судові витрати покласти на позивача.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити .
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

 Суддя	  Я. Ю. Костеленко