Справа № 354/1692/23
Провадження по справі № 2/354/50/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Яремче
Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
представника позивачки - адвоката Гайтанюк М.М.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Парфана Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, скасування акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу двох об`єктів незавершеного будівництва та земельної ділянки, визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння, -
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , який обґрунтовує наступним.
09.10.2008 позивачка уклала кредитний договір № 61-2/201, на підставі якого ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» видав їй кредит у розмірі 120 тис. дол. США, для початку бізнесу її чоловіка ОСОБА_4 . Її кредитні зобов?язання за вказаним кредитним договором було забезпечено Іпотечним договором та Договором поруки № P61-2/201 від 09.10.2008.
Відповідно до рішення Яремчанського міського суду від 10.08.2011, вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» заборгованість за кредитним договором № 61-2/201 від 09.10.2008 в розмірі 1 074 766 гривень 09 копійок та судові витрати в розмірі 1 820 грн. На виконання цього рішення суду, 22.12.2011 видано виконавчий лист №2-74 та відкрито виконавче провадження.
Позивачка вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52229129 від 19.09.2016 підлягає до скасування, оскільки виконавчий лист № 2-74, виданий 22.12.2011 був пред`явлений до виконання неналежним стягувачем, а саме ПАТ «ВіЕс Банк», яке не зверталося до Яремчанського міського суду з заявою про зміну стягувача ВАТ «ФОЛЬКСБАНК» на ПАТ «ВіЕс Банк» у виконавчому провадженні № 52229129 та незаконно звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження 18.07.2016.
Вказує, що вказана вище постанова про відкриття виконавчого провадження, Постанова про
призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ВП № 52229129 від 24.05.2017, Постанова про опис та арешт майна боржника ВП № 52229129 від 19.05.2017, Постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ВП № 52229129 від 16.04.2018, Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 52229129 від 29.12.2018 підлягають до скасування оскільки вони винесені з неправильною адресою позивачки та без її повідомлення й прийняті з численними порушеннями норм закону України «Про виконавче провадження».
Після виїзду в 2015 році до Бельгії позивачка вперше повернулася в Україну тільки 09.07.2017, виїхала з України - 03.08.2017 і наступного разу повернулася в Україну – аж 21.07.2019. За час її перебування в Україні державним виконавцем жодних виконавчих дій не здійснювалося і жодної кореспонденції позиваці не направлялося. 
Стверджує, що процедура передачі та переоформлення майна на ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» відбулась незаконно, враховуючи те, що виконавче провадження було відкрите з порушенням порядку заміни стягувача, який встановлений законом України «Про виконавче провадження» та те, що із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження дійсної обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, про отримання боржником оцінки майна та погодження такої оцінки, викликів державного виконавця чи про відмову від їх отримання, а адреса боржника вказана невірно. 
При проведенні електронних торгів з реалізації арештованого майна повідомлення про день, час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу було здійснено з порушенням законодавчо визначених строків такого повідомлення, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Тому дії державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області були вчинені з порушеннями вимог законодавства, у зв?язку з чим винесені ним 16.04.2018 постанова та акт про передачу майна стягувачу ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» в рахунок погашення боргу за вказаним вище виконавчим листом, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Враховуючи наведене вище вважає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно: об?єкти незавершеного будівництва в м. Яремче та земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, яке видане ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» 18.07.2018 приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. - підлягає визнанню недійсним, а також договори купівлі-продажу, які були укладені ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» з ОСОБА_3 на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, як похідні акти від постанови та акта державного виконавця Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 16.04.2018 про передачу майна стягувачу ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 2-74, боржником за яким вказана ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 52229129.
20.01.2023 приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Могилевич Л.В. було посвідчено договір купівлі-продажу об?єктів незавершеного будівництва та земельної ділянки площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033 за № 143 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який з огляду на вищенаведене також підлягає визнанню недійсним.
У зв`язку з цим позивачка просить суд визнати незаконною та скасувати:
постанову державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу у виконавчому провадженні ВП № 52229129 від 16.04.2018, якою нерухоме майно боржника ОСОБА_2 : 2 об?єкти незавершеного будівництва житлового будинку в м. Яремче та земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033 в м. Яремче, передано стягувачу ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ»; 
скасувати акт державного виконавця, затверджений начальником Яремчанського МВ ДВС в Івано-Франківській області від 16.04.2018, у виконавчому провадженні ВП № 52229129 про передачу майна боржника ОСОБА_2 2 об?єктів стягувачу ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» в рахунок погашення боргу; 
визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно: об?єкти незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходяться в м. Яремче та земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що находиться в м. Яремче, яке видане ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» 18.07.2018 приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л.; 
визнати недійсними договори купівлі-продажу 2-х об?єктів незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходяться за в м. Яремче та земельної ділянки площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що знаходиться в м. Яремче, які укладено між ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» та ОСОБА_3 і посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 19.06.2020 за реєстровим № 574, 576, 578; 
визнати недійсними договір купівлі-продажу 2-х об?єктів незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходяться за в м. Яремче та земельної ділянки площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що знаходиться в м. Яремче, які укладено 20.01.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і посвідчено приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Могилевич Л.В. за реєстровим № 143; 
визнати за ОСОБА_2 право власності на 2 об?єкти незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходяться за в м. Яремче та земельної ділянки площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що знаходиться в м. Яремче; 
витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 два об?єкти незавершеного будівництва житлового будинку, що знаходяться в м. Яремче та земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що знаходиться м. Яремче.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
10.11.2023 позивачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Гайтанюк М.М. звернулась до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з даним цивільним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цивільній справі № 354/1692/23 визначено Остапюк М.В. 
16.11.2023 до суду надійшло клопотання ОСОБА_5 в інтересах позивачки про забезпечення позову. 
Ухвалою судді Остап`юк М.В. від 29.11.2023 задоволено клопотання представника позивачки про забезпечення позову та накладено арешт на об`єкти незавершеного будівництва житлових будинків та на земельну ділянку, а також заборонено ОСОБА_1 здійснювати добудову двох об`єктів незавершеного будівництва житлових будинків та здійснювати будівництво будівель, споруд, добудов, тимчасових споруд, реконструкцію об`єктів нерухомості, проведення будь-яких інших будівельних робіт, включаючи будівництво кам`яної/бетонної огорожі, підведення комунікацій (водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання) на земельній ділянці.
06.12.2023 ухвалою судді Яремчанського міського суду відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду.
Ухвалами від 05.02.2024 клопотання представника позивача задоволено та витребувано від приватних нотаріусів Надвірнянського районного нотаріального округу Могилевич Л.В. та Фріса П.Л., а також від приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Пітеляк С.В. копії документів.
На виконання зазначених вище ухвал 09.02.2024 від нотаріуса Могилевич Л.В., 15.02.2024 від нотаріуса Фріс П.Л. та 19.02.2023 від нотаріуса Пітеляк С.В. надійшли копії договорів та інших документів, що витребовувались.
Представник позивача – адвокат Гайтанюк М.М. 18.03.2024 подала до суду клопотання про долучення письмових доказів, що підтверджують обставини проте, що ОСОБА_2 жодної кореспонденції в межах виконавчого провадження не отримувала, а саме: документів із цивільної справи № 2-74/2011, в якій було видано виконавчий лист, для виконання якого й було відкрите виконавче провадження ВП № 52229129, постанова державного виконавця, що є предметом даного позову. Письмові докази були долучені судом до матеріалів справи в судовому засіданні 18.03.2024.
Ухвалою суду від 03.06.2024 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Парфана Т.Д. та витребувано від Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №52229129 від 16.04.2018. 
Ухвалою суду від 03.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.
19.09.2025 внаслідок заявленого суддею Остап`юк М.В. самовідводу, цивільна справа №354/1692/23 була передана на повторний розподіл між суддями Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.
Відповідно до протоколу повторного розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025 головуючою суддею визначено Ваврійчук Т.Л., яка також заявила самовідвід з мотивів, викладених в ухвалі від 25.09.2025. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 головуючою суддею у справі № 354/1692/23 визначено Ковалюк О.М.
Ухвалою від 30.09.2025 вищевказана цивільна справа прийнята до провадження судді Ковалюк О.М. та повторно розпочато розгляд справи по суті.
24.10.2024 від Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла до суду постанова від 17.05.2024, винесена при примусовому виконанні ухвали від 29.11.2023 про забезпечення позову.
21.10.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Парфан Т.Д. подав клопотання про скасування арешту, накладеного на спірні об`єкти нерухомого майна.
23.10.2025 ОСОБА_6 надіслав клопотання про приєднання до матеріалів справи копії ухвали Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 про залишення без розгляду скарги ОСОБА_2 на дії Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка набрала законної сили 08 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 23.10.2025 у задоволенні клопотання адвоката Парфана Т.Д. про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі відмовлено. 
17.12.2025 адвокат Парфан Т.Д. просив приєднати до матеріалів справи копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 08.10.2025 та копії ухвали Верховного Суду від 28.11.2025 у справі № 354/357/21, які були судом долучені в судовому засіданні 23.10.2025.
Представник позивачки адвокат Гайтанюк М.М. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити. Вважає, що весь процес виконавчого провадження № 52229129 відбувся з порушенням законодавства України, внаслідок чого її майно було переоформлено на ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», яке згодом разом із земельною ділянкою на підставі договорів купівлі-продажу перейшло у власність спочатку ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_1 . Стверджує, що фактично Актом про передачу майна стягувачу державний виконавець позбавив позивачку права власності на належне їй майно, а відповідно й наступні правочини є незаконними та підлягають скасуванню. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Парфан Т.Д. позовні вимоги заперечує повністю. Вважає, що в позові слід відмовити у зв`язку з наступним. В іпотечному договорі від 09.10.2008 зазначена адреса позивачки: АДРЕСА_1 . В той же час в цьому ж договорі встановлений обов`язок позивачки повідомляти іпотекодержателя про зміну адреси. Матеріалами справи підтверджується факт обізнаності ОСОБА_2 про існування рішення суду від 10.08.2011 про стягнення з неї та її чоловіка в солідарному порядку кредитної заборгованості в сумі еквівалентній 120 000 доларів США, яке вона не оскаржувала, та факт його невиконання. За весь час з 2011 року вона не вчинила жодної дії для погашення заборгованості, не виконала обов`язок повідомлення іпотекодержателя про зміну свого перебування та проживання у 2017 році, не цікавилась ні долею свого майна, переданого в іпотеку, ні ходом судового розгляду справи (де вона була відповідачкою), яке завершується виконавчим провадженням, що свідчить про відсутність намірів ОСОБА_2 на виконання рішення суду та повернення кредиту. Однак вона вимагає повернення майна шляхом його витребування в добросовісного набувача, не зазначивши в позові, які конкретно норми права порушені. Вважає, що всі позовні вимоги є неналежними, враховуючи сталу практику сформовану Верховним Судом, та неналежним способом захисту. На його думку така поведінка позивачки є недобросовісною, яка порушує як права добросовісного кінцевого власника майна, так і права кредитора, який мав правомірні очікування на повернення наданих в кредит коштів, шляхом виконання судового рішення. Крім того, звертає увагу суду, що майно вибуло у власника в порядку, встановленому для виконання судових рішень, відтак згідно ст. 388 ЦК України не може бути витребувано. 
Інші учасники в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та дату судового розгляду.
Ухвалою від 13.04.2026 судом поновлено судовий розгляд справи для уточнення фактичних обставин справи, які впливають на розгляд даного спору.
27.04.2026 суд за клопотанням представника відповідача витребував у Яремчанському міському суді Івано-Франківської області для огляду матеріали справи № 354/357/21.
В судовому засіданні 15.05.2026 суд дослідив матеріали виконавчого провадження ВП № 52229129 на а.с. 1-6 том 4, а.с. 170-251 том 3, які знаходяться у цивільній справі № 354/357/21, копії яких долучив до матеріалів даної справи.
В судових дебатах представник позивача звернула увагу, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази про дійсну обізнаність позивачки про виконавче провадження, а державним виконавцем не встановлено дійсну адресу боржника.
Представник відповідача ОСОБА_1 вважає, що адреса у виконавчому листі була зазначена правильно та відповідно до договору іпотеки, відтак позивачка була належно повідомлена про виконавче провадження, вона знала про наявний борг та рішення суду щодо стягнення заборгованості, однак не вчинила протягом тривалого часу жодних дій для його виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
За наслідком судового засідання 15.05.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 25.05.2026 о 12:00 год.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором №61-2/201 від 09.10.2008 у сумі 1 074 766,09 грн. та 1820,00 грн. судових витрат, яка виникла внаслідок неповернення кредиту, який банк надав ОСОБА_2 у розмірі 120000 доларів США (а.с. 34-37 том 1). Копія зазначеного кредитного договору міститься в матеріалах справи (а.с.18-20 т.2), де зазначене місце реєстрації Позичальника ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .
Факт укладення кредитного договору №61-2/201 від 09.10.2008 підтверджується змістом пункту 1.1. Іпотечного договору від 09.10.2008, так як виконання кредитних зобов`язань вищенаведеним кредитним договором забезпечувалось також й іпотечним договором від 09.10.2008, укладеним між ВАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Питлюком В.І., за реєстром №3731, відповідно до якого ОСОБА_2 передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку загальною площею 0,2010 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2611000000:05:008:0033 (а.с.24-33 том 1).
Відповідно до п. 3.3 Договору Іпотеки, зазначені обов`язки Іпотекодавця, серед яких є обов`язок письмово повідомити Іпотекодержателя протягом триденного терміну про зміну реквізитів Іпотекодержателя, які вказані в цьому Договорі. 
У розділі 9 «Місцезнаходження (юридичні адреси), реквізити та підписи сторін» вказано адресу Іпотекодавця ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Доказів письмового повідомлення ОСОБА_2 . Іпотекодержателя про зміну місяця проживання чи реєстрації суду не надано. 
Також встановлено, що 22.12.2011 на виконання вищезазначеного рішення суду від 10.08.2011 Яремчанським міським судом Івано-Франківської області виданий виконавчий лист №2-74, боржником за яким вказана ОСОБА_2 , яка проживає за адресою – АДРЕСА_4 , на підставі якого, за заявою стягувача ПАТ «Фольксбанк» державним виконавцем Юрчук У.М. 19.09.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №52229129 (а.с. 57 т. 1, а.с.34 т. 4).
18.07.2016 ПАТ «ВіЕсБанк» звернулось у ВДВС Яремчанського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа №2-74/2011, на підставі якої 19 вересня 2016 державним виконавцем Юрчук У.М. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 56, 57 т. 1, а.с.1 т.1).
19.09.2016 на адресу ОСОБА_2 державним виконавцем рекомендованим листом було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик № 01/434 державного виконавця з`явитись 26.09.2026 боржнику для сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Таке відправлення підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 424 та фіскальним чеком від 20.09.2026 (а.с. 1, 110-112, т. 4).
19.05.2017 державним виконавцем Юрчук У.М. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_2 , згідно якої на майно: об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку загальною площею 0,2010 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2611000000:05:008:0033 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, накладено арешт (а.с.58-59 т.1).
24.05.2017 державним виконавцем винесена постанова про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої для проведення оцінки арештованого майна боржника залучено експерта ОСОБА_7 (а.с. 60 т.1). 
25.05.2017 державним виконавцем направлено вимогу за № 01/1142 на адресу ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про надання копії технічних паспортів згідно витягу №20344896 від 24.09.2008 та №20354555 від 25.09.2008 (а.с. 103-104, т.4).
07.06.2017 державним виконавцем укладено з ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» договори про надання робіт (надання послуг) з технічної інвентаризації №Ю-68/20-15302 та №Ю-68/20-15303 щодо об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та підписано Акти здавання-приймання наданих послуг до цих договорів щодо виготовлення технічних паспортів. Також 08.06.2017 направлено на адресу стягувача повідомлення про авансування витрат на виготовлення технічних паспортів (а.с. 61-69 т.1). 
Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 вартість об`єктів нерухомого майна належних боржнику ОСОБА_2 станом на 20.10.2017 становить 999879,00 грн, в тому числі: незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 - 150 713,00 грн, незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_3 - 38 158,00 грн, вартість земельної ділянки площею 0,2010 га, кадастровий номер 2611000000:05:008:0033 складає 811 008,00 грн (а.с. 84 т.1, а.с. 82 т.4). З оцінкою експерта представник ПАТ ВіЕсБанк» ознайомлений 27.10.2017, листом № 03/17 від 27.10.2017 виконавча служба повідомила ОСОБА_2 про проведення такої оцінки, про що свідчить квитанція ПАТ «Укрпошти» від 28.10.2017 (а.с.79-80 т.4). 
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06.12.2017 задоволено заяву ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» та замінено стягувача ПАТ «ВіЕсБанк» у виконавчому провадженні №52229129 щодо примусового виконання рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №2-74 від 10.08.2011 його правонаступником - ТзОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», яке 27.10.2017 уклало із ПАТ «ВіЕсБанк» договір відступлення прав вимоги №1/1, згідно якого відступило права вимоги за кредитним договором №61-2/201 від 09.08.2008, укладеного із ОСОБА_2 (а.с. 85-87 т.1). 
15.01.2018 ТОВ «ФК«АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернулось до державного виконавця із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Державним виконавцем 24.01.2018 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження №52229219, а саме первісного стягувача ПАТ «ВіЕсБанк» на його правонаступника ТОВ «ФК«АЛЬКОР ІНВЕСТ» (а.с. 88-89 т. 1, а.с. 60 т.4). 
25.01.2018 Яремчанським МВ ДВС направлено до Управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області заяву №25 на реалізацію описаного й арештованого майна боржника ОСОБА_2 (а.с. 90-91 т.1). 
ДП «СЕТАМ» листом № 1446/18-18-18 від 13.02.2018 направило на адресу органу державної виконавчої служби та сторін виконавчого провадження повідомлення про проведення 12.03.2018 електронних торгів з реалізації лота №264697 об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та земельної ділянки із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, початкова ціна продажу - 999879,00 грн. (а.с. 92 т.1). 
Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №320440 від 12.03.2018 торги з продажу лота №264697, іпотека: об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та земельна ділянка із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033 не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.
03.04.2018 Івано-Франківська філія ДП «СЕТАМ» направила на адресу органу державної виконавчої служби та сторін виконавчого провадження повідомлення про проведення 27.04.2018 року електронних торгів з реалізації лота №272016(уцінений лот №264697)-об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та земельної ділянки із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033. початкова ціна продажу-799 903,20 грн (а.с. 94 т.1). 
20.03.2018 до Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ надійшла заява ТзОВ «ФК«АЛЬКОР ІНВЕСТ» № 1/03 від 12.03.2018 про передачу іпотечного майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с.93 т.1). Внаслідок чого, 16.04.2018 державним виконавцем Гуменюком В.В. винесена постанова про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна боржника нереалізованого на електронних торгах по лоту №264697, а саме: об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та земельної ділянки із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033 на загальну суму 811 008,00 грн (а.с. 95 т. 1, а.с. 45 т.4). 
19.04.2018 Івано-Франківська філія ДП «СЕТАМ» направила на адресу органу державної виконавчої служби повідомлення про припинення торгів по лоту № 272016 у зв`язку із надходженням постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (а.с. 96 т. 1). 
Відповідно до постанови державного виконавця Гуменюка В.В. про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2018, встановлено, що стягувачу передано в рахунок боргу іпотечне майно на суму 999 879,00 грн, а залишок боргу становить 76 707,09 грн та закінчено виконавче провадження і припинено чинність арешту майна боржника. А також того ж дня була винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 107 658,60 грн (а.с. 97-98 т.1, а.с.40, 42 т.4).
Листом начальника Яремчанського відділу ДВС В.Гуменюка від 04.04.2023 № 24.16-27/4550, адресованого судді Ваврійчук Т.Л., повідомлено про те, що 20.09.2016 державним виконавцем повідомлено боржника ОСОБА_2 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, отже боржник належним чином повідомлений про початок примусного виконання рішення. Про обізнаність ОСОБА_2 щодо існування виконавчого провадження також свідчить факт її звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з оскарженням постанови про стягнення виконавчого збору від 29.12.2018, в задоволенні позову було відмовлено рішенням від 11.11.2021 (а.с 32-33, т.4). 
18.07.2018 приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фрісом П.Л. на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Яремчанського МВ ДВС в Івано-Франківській області від 16.04.2018 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно: об`єкти незавершеного будівництва, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24819692, й по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24829362, та земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (земельна ділянка без номеру). Обставини видачі свідоцтва підтверджуються наданими приватним нотаріусом Фрісом П.Л. копіями документів нотаріального провадження по видачі свідоцтва, що містяться в матеріалах справи (а.с. 99-162 т.2). 
Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2021 номер інформаційної довідки 245000140 об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 12% по АДРЕСА_3 та готовністю 4% по АДРЕСА_2 й земельна ділянка площею 0,201 га за кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, зареєстровані приватним нотаріусом Пітеляк С.В. 19.06.2020 на ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 19.06.2020 (а.с.99-101 т.1). 
Дана обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Договорів купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку та копією Договору
купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 2611000000:05:008:0033, посвідченими приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 19.06.2020 за р.№ 574, № 576 та № 578 та доданими до них копіями документів (а.с. 163-282 том 2). 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.11.2023 номер інформаційної довідки 353466745 об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 12% по АДРЕСА_3 та готовністю 4% по АДРЕСА_2 й земельна ділянка площею 0,201 га за кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, зареєстровані приватним нотаріусом Могилевич Л.В. 20.01.2023 на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 20.01.2023 (а.с.102-105 т.1). Що також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Договорів купівлі-продажу зазначених вище об`єктів нерухомості від 20.01.2023 та копіями документів, на підставі яких вони посвідчувалися (а.с.1-94 том 2).
Також судом встановлено, що відповідно до вищевказаних інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2021 та 08.11.2023 право приватної власності на зазначені об`єкти нерухомості з 25.09.2008 належали ОСОБА_2 відповідно до акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 835226 від 07.05.2008, виданого згідно з рішенням 15-ї сесії Яремчанської міської ради від 27.03.2008, № 217-15/2008 V-го демократичного скликання.
Копія Акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 835226 від 07.05.2008, де зазначена адреса: АДРЕСА_1 , витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20344896 від 24.09.2008 та копія технічних паспортів на зазначені вище об`єкти незавершеного будівництва, містяться в матеріалах справи (а.с.71-83 том1).
Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.04.2023 у задоволення скарги адвоката Мули О.Д. в інтересах ОСОБА_2 на дії Яремчанського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ», ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про опис та арешт майна боржника, постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, постанови про передачу майна стягувачу, постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання недійсним висновку оцінювача про вартість майна - відмовлено. 
Згідно Постанови Верховного суду від 11.10.2023 у справі 354/357/21 ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 25.04.2023 та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11.07.2023 скасовано, скаргу ОСОБА_2 в частині вимоги про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ВП № 52229129 від 16.04.2018 залишено без розгляду. Справу в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ», ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про опис та арешт майна боржника, постанови про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання недійсним висновку оцінювача про вартість майна передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 107-128 т.1). Рішення Верховного Суду щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу аргументовано тим, що предметом розгляду були дії державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), відтак до таких відносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову, про що мав суд роз`яснити заявниці, тому що подання скарги на дії державного виконавця не забезпечує їй відновлення порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення. 
Відповідно до ухвали Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.07.2025 у справі № 354/357/21 ОСОБА_2 відмовлено у поновленні строку для подачі скарги на дії Надвірнянського відділу державної виконавчої служби Надвірнянського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанов, а скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду та повернуто заявнику (а.с. 167-177, том 3). Дана ухвала була залишена без змін Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.10.2025 (а.с. 197-201 том 3). У зазначеній постанові апеляційний суд звернув увагу та те, що учасники судового процесу та їх представники, відповідно до ст. 44 ЦПК України мають добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання правами не допускається. Крім того, зсилаючись на практику ЄСПЛ, зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення), а виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження». 
Відповідно до ухвали Верховного суду у справі № 354/357/21 від 28.11.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в якій зокрема вказано, що судами попередніх інстанцій правильно зроблено висновок про те, що заявниця ОСОБА_2 мала об`єктивну можливість знати про обставини виконання судового рішення, а підстави для поновлення строку не є поважними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати скаргу (а.с.202-208 том 3).
Згідно з наданої до позовної заяви копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 місце проживання останньої зареєстроване в АДРЕСА_1 з 25.07.2011, а з 11.07.2017 місце проживання – АДРЕСА_1 (а.с.22-23, т.1).
Згідно відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданий 30.07.2019, остання 21.04.2015 перетнула кордон та виїхала за межі України у пункті пропуску Медика (а.с. 38-39 т.1). 
Із долученого сертифікату основного проживання вбачається, що ОСОБА_2 з 23.02.2020 зареєстрована на території Королівства Бельгія за адресою: Zandstraat 146/0001, 9900 Eeklo (а.с. 40-41 т.1). 
Відповідно до копії довіреності, виданої в м. Брюсель 29.09.2020, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вести від свого імені справи та бути представником у всіх судових органах України (а.с.42 т. 1). 
Згідно з повідомленням ДПС України №91-12870/0/15 від 08.06.2022 ОСОБА_2 перебувала в Україні з 09.07.2017 до 03.08.2017, в`їхала в Україну 21.07.2019 та виїхала 15.08.2019, після чого повернулась в Україну 01.11.2019 та виїхала 02.11.2019 (а.с. 43 т.1). 
Відповідно до листа ВП №1(м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №2911/52/01-2022 від 07.06.2022 будь-яких звернень державного виконавця Яремчанського ВДВС Юрчук У.М. у період з 19.09.2016 по 29.12.2018 з приводу встановлення місця реєстрації, проживання/перебування боржника ОСОБА_2 у зв`язку із проведенням виконавчих дій у провадженні ВП №52229129 від 19.09.2016 не надходило, листування з цього приводу не було, з приводу оголошення боржника у розшук державний виконавець не зверталась і такий розшук не оголошувався (а.с. 106 т.1).
Із долучених представником позивачки копій матеріалів цивільної справи №2-74/2011 вбачається, що при зверненні до суду із позовом ПАТ «Фольксбанк» у позовній заяві від
23.10.2010 адресу ОСОБА_2 як відповідачки вказано АДРЕСА_5 . Вся кореспонденція направлялась судом на цю ж адресу, яка також була вказана в повідомленні СГІРФО Яремчанського МВ УМВС від 27.01.2011 (а.с. 16-27 т. 3). 
Факт обізнаності про існування такого рішення суду позивачкою є власноручно написана до Яремчанського міського суду заява ОСОБА_2 від червня 2011 року про відкладення судового розгляду із вказанням адреси АДРЕСА_1 , а також факт отримання для передання їй рішення суду ОСОБА_9 , запис про що міститься на супровідному листі суду від 16.08.2011 (а.с. 22 т. 3). 
Таким чином, між сторонами виник спір щодо правомірності повернення майна стягувачу та подальшого його продажу іншим фізичним особам.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1991 (надалі-Закон №606-XIV) в редакції, що була чинною на час відкриття виконавчого провадження передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема виконавчих листів, що видаються судами.
Згідно з ст. 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до ст. 22 Закону №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 
Статтею 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження у якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. 
Згідно зі ст. 31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 
Відповідно до ст. 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (надалі-Закон №1404-VIII) згідно з пунктом 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
За змістом ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та являє собою сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За змістом ч.1 та 2 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ст. 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Частинами, 2, 5 ст. 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.
Згідно з статтею 50 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.
У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача.
Згідно з ч.4 ст.51 Закону №1404-VІІІ реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 57 Закону №1404-VIII для проведення оцінки нерухомого майна виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Згідно з ст. 41 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV(надалі-Закон №898-IV) реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 49 Закону №898-IV протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим
частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості майна.
Згідно з ст. 61 Закону №1404-VIII реалізація арештованого нерухомого майна здійснюється шляхом електронних торгів. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
У випадку повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти.
За змістом ст. 15 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.
Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. 
Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України встановлено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Власник із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, і тим більше документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. 
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.07.2020 в справі № 752/13695/18.
Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з

чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. У п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 в справі № 367/2022/15-ц зазначено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України). 
В частині 2 статті 388 ЦК України (в редакції чинній на час винесення судового рішення), зазначено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду 
Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Матеріалами справи доведено, що рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2011 стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором №61-2/201 від 09.10.2008 у сумі 1074766,09 грн. Вказане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 24.09.2011. Про існування такого рішення достеменно знала позивачка, що підтверджується матеріалами справи, незважаючи на те, що вся кореспонденція судом надсилалась ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_5 , що свідчить про отримання нею такої кореспонденції. Як на момент розгляду справи в суді так і згодом, позивачка не повідомляла кредитодавця та іпотекодавця про зміну свого місця проживання. 
22.12.2011 на виконання зазначеного рішення суду Яремчанським міським судом Івано-Франківської області був виданий виконавчий лист №2-74/11, боржником за яким вказана ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , строк пред`явлення до виконання встановлений до 24.09.2012.
19.09.2016 державним виконавцем Яремчанського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на підставі заяви стягувача ПАТ «ВіЕсБанк» в черговий раз було відкрите виконавче провадження №52229129 з примусового виконання виконавчого листа №2-74/2011 від 22.12.2011, боржником за яким вказана заявниця ОСОБА_2 . 
Матеріалами справи підтверджується, що 19.09.2016 державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом копію постанови про відкриття
виконавчого провадження та виклик державного виконавця із зобов`язанням з`явитись на 26.09.2016 (список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів №424 та фіскальний чек від 20.09.2016 (а.с. 110-112 том 4 ).
Також 17.05.2017 державним виконавцем направлено запити на адресу Пенсійного фонду України з метою отримання інформації про отримання боржником пенсії та працевлаштування за цивільно-правовими договорами, ДФС України для отримання відомостей про отримання нею доходів та наявність у неї відкритих рахунків підприємця.
19.05.2017 державним виконавцем Юрчук У.М. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_2 , згідно якої на майно: об`єкти незавершеного будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а також земельну ділянку загальною площею 0,2010 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2611000000:05:008:0033 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, накладено арешт (а.с.58-59 т.1).
19.05.2017 державним виконавцем направлено запит на адресу відділу у м. Яремче міськрайонного управління у Надвірнянському районі та місті Яремче ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області запит із вимогою надати інформацію про зареєстровані за ОСОБА_2 на праві приватної власності земельні ділянки.
В межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем було вчинено дії, спрямовані на фактичне стягнення заборгованості за виконавчим документом, зокрема направлялись запити до відповідних органів з метою встановлення наявності у боржника грошових коштів та зареєстрованого майна, здійснено опис та накладено арешт на належне боржнику та передане в іпотеку стягувачу нерухоме майно, призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні та вжито заходів щодо підготовки та подальшої реалізації арештованого майна боржника за наслідком яких нереалізоване під час проведення електронних торгів іпотечне майно відповідно до постанови від 16.04.2018 державним виконавцем було передано стягувачу, який згідно з вимогами ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» виявив бажання залишити за собою предмет іпотеки в рахунок погашення боргу.
Внаслідок таких дії державного виконавця відбулося фактичне погашення заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-74 від 22.12.2011 на суму 999879,00 грн та закінчено виконавче провадження.
Як встановлено судом, постанова про відкриття виконавчого провадження №52229129 від 19.09.2016 була надіслана державним виконавцем боржнику рекомендованим листом за адресою вказаною у виконавчому документі - АДРЕСА_1 , а тому боржник вважалася належно повідомленою про відкриття виконавчого провадження. На вказану адресу державним виконавцем направлялись боржнику усі подальші постанови та виклики. 
З огляду на наведене, твердження позивачки про те, що виконавчі дії в рамках виконавчого провадження №52229129 були проведені державним виконавцем із порушенням її законних прав, всі виклики та постанови державного виконавця, в тому числі про призначення суб`єкта оціночної діяльності, передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, закінчення виконавчого провадження, а також висновок про оцінку майна направлялись на адресу за якою боржник ніколи не проживала та не була зареєстрована, відтак остання у встановленому законом порядку не була повідомлена про початок примусового виконання, що перешкоджало проведенню будь-яких подальших виконавчих дій не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Державний виконавець діяв згідно з ст. 28 Закону №1404-VIII, адже копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром. 
Також суд відхиляє аргументи позивачки щодо непроведення її розшуку державним виконавцем. Згідно з законом, розшук боржника та встановлення його місцезнаходження є правом, а не обов`язком виконавця. Метою таких заходів є виявлення майна для стягнення, а не інформування особи про відкриття провадження. Оскільки під час виконавчих дій було виявлено нерухомість (земельну ділянку та недобудови), яка була описана та арештована, відсутність боржника не є перешкодою для примусової реалізації цього майна.
Щодо твердження позивачки про пред`явлення до виконання неналежним стягувачем виконавчого листа №2-74 вд 22.12.2011, внаслідок чого було відкрито виконавче провадження № 52229129, то суд вважає його помилковим, оскільки відповідно п. 1.1 Статуту ПАТ «ВіЕс Банк» в новій редакції, затвердженій протоколом загальних зборів акціонерів ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» № 48 від 14.10.2013, ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником всіх прав і обовя`зків ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», перейменованого згідно з рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів № 48 від 11.10.2013( а.с. 25-27 т. 4). Тобто відбулась не заміна кредитора у зобов`язанні, а зміна найменування стягувача у даному виконавчому провадженні.
З огляду на викладене, суд вважає, що прийнята постанова від 16.04.2018 про передачу майна стягувачу у ВП №52229129 та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 16.04.2018 відповідають вимогам чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, прийняті з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому є законними.
Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачка ОСОБА_2 як позичальник, чітко знала про свій невиплачений кредит у ВАТ «Фольксбанк» за договором №61-2/201 від 09.10.2008, який забезпечувався іпотекою її майна. Матеріали справи №2-74/2011 доводять, що вона була поінформована про існування позову банку та судового рішення від 10.08.2011 про солідарне стягнення з неї та її чоловіка 1 074 766,09 грн боргу.
Це рішення Яремчанського міського суду від 10.08.2011 ніхто не оскаржував, і воно набрало чинності. Проте з 2011 по 2015 рік подружжя як солідарні боржники жодним чином не намагалося повернути гроші. Боржниця не перевіряла стан виконавчих проваджень, а у квітні 2015 року взагалі виїхала жити за кордон. При цьому вона офіційно не повідомила про зміну адреси ані банк, як іпотекодержателя, ані державну виконавчу службу. З огляду на наведене, суд критично ставиться до тверджень позивачки, що неналежне повідомлення державним виконавцем її про відкриття виконавчого провадження, чим позбавив її права на добровільне виконання рішення суду.
Судом також з`ясовано, що в межах виконавчого провадження №52229129 стягувач ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» та ДП «СЕТАМ» належним чином направляли позивачці документи (заяви та повідомлення про електронні торги) за адресою, яка до 2017 року була офіційним місцем реєстрації ОСОБА_2 . На переконання суду, зазначені обставини підтверджують обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження, проте ОСОБА_2 умисно не вживала заходів для виконання рішення суду.
Твердження ОСОБА_2 про те, що з квітня 2015 року вона постійно проживала за межами України, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються дослідженими доказами, згідно яких у 2017 році заявниця перебувала на території України, особисто подавала до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області позов про розірвання шлюбу та змінила реєстрацію місця проживання. Крім того, перебування за кордоном, на переконання суду не є непереборною обставиною яка унеможливила виконання рішення суду чи принаймні дізнатися про стан його виконання. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позивачка мала можливість отримати інформацію про наявність відкритих щодо неї виконавчих проваджень з АСВП та Єдиного реєстру боржників, яка перебуває у відкритому доступі.
Аргументи позивачки щодо недотримання встановлених законом строків державним виконавцем сповіщення про проведення електронних торгів із продажу арештованого майна як боржника є безпідставними. Вони не підтверджуються жодними доказами та повністю спростовуються наявними у справі матеріалами виконавчого провадження.
Під час розгляду справи судом не встановлено порушень порядку інформування боржника про результати оцінки майна. Водночас матеріали виконавчого провадження містять розписку представника стягувача про одержання висновку від 27.10.2017 та повідомлення боржника про оцінку від 28.10.2017, відправлене поштою, про що свідчить квитанція, яка наявна в матеріалах справи. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано.
Посилання представника позивачки на ту обставину, що на момент виїзду ОСОБА_2 за межі України, колишній чоловік повідомив її про відсутність заборгованості перед ПАТ «Фольксбанк», теж не підкріплені жодними доказами. Факт того, що судове рішення було виконано лише за рахунок майна ОСОБА_2 , не спростовує її власної недобросовісної поведінки, адже вона протягом більше ніж 9 років з дня отримання кредиту не вчиняла дій для перевірки факту його погашення. 
Щодо належного способу захисту порушених прав позивачки, то суд зазначає наступне.
Судовий захист повинен бути повним та ефективним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження №14-125цс20) зазначено, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Таким чином, позовні вимоги про визнання незаконними та скасування постанови та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, ні вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності, а також вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 19.06.2020 та від 20.01.2023, не призвели б до захисту прав позивачки та не відповідають належному способу захисту у цій справі. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, п. 6.21, від 02.02. 2021 у справі № 925/642/19, п. 52).
Щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на нерухомі об`єкти, то на переконання суду, така вимога також не є ефективним способом захисту, адже з врахуванням договору іпотеки, в якому позивачка власником об`єктів нерухомості, інформаційних довідок Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2021 та 08.11.2023 й Акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 835226 від 07.05.2008, які містяться в матеріалах справи, судове рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння саме по собі є підставою для державної реєстрації права власності за нею у Державному реєстрі речових прав. Тобто задоволення віндикаційного позову автоматично призводить до припинення права власності особи, у якої майно витребувано, та відновлення статусу власника в реєстрі.
Щодо витребування майна 
Велика Палата Верховного Суду вважає, що частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача

тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (провадження № 14-96цс21) вказано, що вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26.06. 2019 у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23.10. 2019 у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 01.04. 2020 у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22.06.2021у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.66)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21) зазначено, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть.
Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Адже не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб (продавця чи осіб, які його представляють у силу вимог закону), допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, крім випадків передбачених у статті 388 ЦК України.
Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності / недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном».
Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для

втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (пункт 58 постанови Великої Палати від 14.12.2022 в справі № 461/12525/15-ц).
Відповідно у контексті наявності (відсутності) волі продавця майна в процедурах примусового відчуження в межах виконавчого провадження слід враховувати обмеження правосуб`єктності власника майна, яке у даному випадку відбувається на підставі прямих, імперативних законодавчих приписів, що пов`язується з особливими завданнями та цілями правового регулювання виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює покладені на нього функції з реалізації майна, на яке звернено стягнення; натомість у боржника як власника майна у межах виконавчого провадження залишається процесуальне право оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, право оскарження судових актів (рішень, ухвал), а також право на відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця. Саме тому, відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. 
Адже завдяки «віндикаційному імунітету», який передбачений для майна проданого чи переданого в порядку виконання судового рішення, досягається охорона прав добросовісної особи, яка набула майно, що було відчужене чи передане на виконання судового рішення і стабільність цивільного обороту. Якщо майно продається чи передається на виконання судового рішення, то таке рішення набрало законної сили. Виконання судового рішення відбувається відповідно до закону про виконавче провадження. Відчужувачем є не власник майна (оскільки майно продається не по волі власника), а особа, уповноважена державою, виконавець. Саме тому публічна складова відчуження (передання) майна власника має вирішальне значення і свідчить про те, що існують підстави для такого відчуження (передання), та, як наслідок, є підстави для набуття права власності на майно відчужене чи передане в процесі виконання судового рішення;
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачка не надала належних доказів того, що відповідач володіє майном незаконно. Матеріали справи підтверджують факт реєстрації права власності за відповідачем, але не свідчать про незаконність придбання майна.
Верховний Суд у справі № 202/5401/16-ц підкреслив, що незаконність володіння майном повинна бути доведена позивачем. Якщо позивач не може надати докази незаконності володіння або порушення своїх прав, відповідач має право на відмову у задоволенні позовних вимог.
Верховний Суд України в постанові від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 виснував, що власник може витребувати своє майно з чужого незаконного володіння тільки у випадку, якщо доведе, що його право власності порушено. Це означає, що для задоволення вимоги про витребування майна необхідно надати належні докази наявності права власності та факту його порушення, витребування майна можливе лише за наявності підтвердження незаконності володіння та порушення права власника.
Суд враховує, що відповідно до матеріалів вказаної цивільної справи ОСОБА_1 в розумінні чинного законодавства є добросовісним набувачем нерухомо майна, з приводу якого є спір, а втрата такого майна буде неприйнятною та покладе на нього індивідуальний та надмірний тягар, що в розумінні ст. 12 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і не буде законним втручанням у право на мирне володіння майном. В свою чергу позивачка не довела ознаки недобросовісної поведінки відповідачів, зокрема власника майна, в якого витребовує спірне майно.

Відтак, оцінюючи обставини справи та надані докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
У контексті оцінки доводів позову суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Проніна проти України» від 18.07.2006, заява № 63566/00 та «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява № 4909/04, в яких зазначено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, й передбачено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Вирішення питання про заходи забезпечення позову
Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у виді накладення арешту на:
незавершене будівництво житлового будинку готовністю 12% за адресою: АДРЕСА_3 , яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 20.01.2023, шляхом заборони здійснення робіт по завершенню його будівництва;
на незавершене будівництво житлового будинку готовністю 4% за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 20.01.2023, шляхом заборони здійснення робіт по завершенню його будівництва; 
на земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером № 2611000000:05:008:0033, розташовану по АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , 
а також заборони ОСОБА_1 здійснювати будівництво будівель та споруд, добудов, тимчасових споруд, реконструкцію об`єктів нерухомості, проведення будь-яких інших будівельних робіт, включаючи будівництво кам`яної/бетонної огорожі, підведення комунікацій (водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання) на земельній ділянці площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, розташованій по АДРЕСА_1 - підлягають скасуванню.
Керуючись ст.12, 13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, скасування акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсними договорів купівлі-продажу двох об`єктів незавершеного будівництва та земельної ділянки, визнання права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.
Після набрання даним рішенням законної сили, скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року, а саме накладення арешту на незавершене будівництво житлового будинку готовністю 12% за адресою: АДРЕСА_3 , яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 20.01.2023, шляхом заборони здійснення робіт по завершенню його будівництва; на незавершене будівництво житлового будинку готовністю 4% за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 20.01.2023, шляхом заборони здійснення робіт по завершенню його будівництва; на земельну ділянку площею 0,2010 га із кадастровим номером № 2611000000:05:008:0033, розташовану по АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , а також заборону ОСОБА_1 здійснювати будівництво будівель та споруд, добудов, тимчасових споруд, реконструкцію об`єктів нерухомості, проведення будь-яких інших будівельних робіт, включаючи будівництво кам`яної/бетонної огорожі, підведення комунікацій (водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання) на земельній ділянці площею 0,2010 га із кадастровим номером 2611000000:05:008:0033, розташованій по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Відповідач: Надвірнянський відділ державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 34570881, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. № 18, м.Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405.
Відповідач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ», код ЄДРПОУ 39306471, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. № 77, офіс 610Г, м. Київ, 04053.
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 .

Головуюча суддя Оксана КОВАЛЮК