ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20069/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/20069/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

0.07.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо часткового нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , зазначені у Довідці про грошовий дохід від 17.06.2025 протиправними;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за січень 2025 в розмірі 45984 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення та посадовий оклад у розмірі 23529,78 грн;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за лютий 2025 в розмірі 30000 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за березень 2025 в розмірі 25000 грн додаткової грошової винагороди час перебування на лікуванні після отриманого поранення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за травень 2025 в розмірі 50000 грн та посадовий оклад у розмірі 23529,78 грн;
- відшкодувати шкоду завдану військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у сумі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання поблизу міста Курахове Покровського району Донецької області внаслідок атаки ворожого дрона, під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України отримав вибухову травму, вогнепальне уламкове сліпе поранення. Проте, за час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту України йому не було нараховано додаткову грошову винагороду, що суперечить нормам постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно з якої до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Позивач 05.06.2025 звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за постановою військово-лікарської комісії. Проте на цей час відповідну винагороду йому виплачено не було. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за час перебування Позивача на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту України останньому не було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду, що суперечить нормам постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно з якої до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави- агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Зазначає, що для включення до наказів командира про виплату до додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень у разі поранення першочергово потрібні наступні фактори: - стаціонарне лікування у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини; -перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Таким чином, позивач мав бути включений до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки знаходився на безперервному стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що свідчить про наявність правових підстав для скасування рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі № 160/28560/24 повністю з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення, яким позовні вимоги мають бути задоволені в повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
26.11.2024 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання поблизу міста Курахове Покровського району Донецької області внаслідок атаки ворожого дрона, під час відбиття збройної агресії російської федерації проти України отримав вибухову травму, вогнепальне уламкове сліпе поранення медіально-задньої поверхні лівого коліна зі стороннім тілом, цефалгічний синдром, посттравматична нейропатія лівого малогомілкового нерва, акубаротравма з перфорацією барабанної перетинки AD, шум у вухах суб`єктивний, що зазначено у Первинній медичній картці (копія додається) та довідці про обставини травми №392/ д/1853 від 01.12.2024.
З 27.11.2024 по 04.12.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня №4», що підтверджується довідкою від 27.11.2024 та Випискою із медичної карти стаціонарного хворого від 04.12.2024, та згідно з останньої йому було встановлено діагноз баротравма вуха, відкрита рана коліна, хронічний посттравматичний головний біль, травма малогомілкового нерва у ділянці гомілки, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків, шумові ефекти внутрішнього вуха, шум у вухах.
Відповідно до направлення від 05.12.2024 та направлення від 06.12.2024 ОСОБА_1 було направлено на додаткове обстеження до лор-лікаря, невропатолога і консультацію нейрохірурга.
У відповідності з Медичною картою стаціонарного хворого №11811 та випискою епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №11811 позивач перебував у КНП «ЦРЛ ім. Д. Потєхіна» з 06.12.2024 по 17.12.2024 з діагнозом: стан після МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, астено-цефалгічний синдром, посттравматична невропатія лівого малогомілкового нерву внаслідок вогнепального осколкового поранення, парез лівої стопи з порушенням функції ходи, наслідки баротравми вуха, двобічна сенсоневральна приглухуватість, стороннє тіло м`яких тканин в ділянці лівого колінного суглобу.
У подальшому згідно з довідкою військово-лікарської комісії №109/1 від 17.12.2024 ОСОБА_1 було надано відпустку для лікування після тяжкої травми, отриманої під час захисту Батьківщини строком 30 календарних днів.
Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №160326/19 ОСОБА_1 лікувався в КНП «Криворізька міська лікарня №16» з 13.01.2025 до 10.02.2025 з діагнозом мінно-вибухова травма, вогнепальним осколковим сліпим пораненням лівого колінного суглобу з наявністю стороннього тіла металевої щільності, посттравматична невропатія лівого малогомілкового нерву внаслідок ВОСП, парез лівої стопи з порушенням функцій ходи, ЗЧМТ, струс головного мозку, атено-цефалгічний синдром, наслідки баротравми вуха, двобічна сесноневральна приглухуватість, СПО, видалення стороннього тіла з лівої гомілки.
У період з 19.02.2025 по 19.03.2025 перебував на лікуванні в КП «Криворізька центральна районна лікарня» з діагнозом множинні травми гомілки, мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове поранення лівого колінного суглобу з наявністю стороннього тіла металевої щільності, посттравматична невропатія лівого малогомілкового нерву внаслідок ВОСП, парез лівої стопи з порушенням функцій ходи, ЗЧМТ, струс головного мозку, атено-цефалгічний синдром, наслідки баротравми вуха, двобічна сенсоневральна приглухуватість, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1363.
Відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста від 04.04.2025 було проведено Аудіограму на підставі якої встановлено діагноз наслідки ВТ у вигляді нейросенсорної приглухуватості II ст. справа помірного ступеня при втраті слуху 48,75 дб та II ст. зліва помірного ступеня при втраті слуху 45 дб.
Відповідно до Протоколу обстеження від 15.04.2025 виявлено ЕМг ознаки осередкового демієлізіюче ураження малогомілкового нерву ліворуч, переважно поверхневої гілки, на рівні фібулярного каналу, зі зниженням функціональної активності.
Згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №е5260 знаходився на лікуванні у відділенні церебральної нейрохірургії КЗ «ДОКЛМ» з 06.05.2025 по 20.05.2025 з діагнозом бойова травма, посттравматична нейропатія малогомілкового нерву справа з нижнім монопарезом, вираженим міоточнічним синдромом, СПО, невроліз та деккомпресія лівого малогомілкового нерву в ділянці фібулярного каналу.
Проте, за час перебування ОСОБА_1 на лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням під час захисту України йому не було нараховано додаткову грошову винагороду, що суперечить нормам постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, згідно з якої до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Позивач 05.06.2025 звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив надати копію картки особового рахунку з грудня 2024 по теперішній час із зазначенням всіх видів нарахувань, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого тяжкого поранення в закладах охорони здоров`я у період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, нарахувати та виплатити додаткову винагороду за час перебування у відпустці для лікування у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за постановою військово-лікарської комісії.
Проте на цей час відповідну винагороду йому виплачено не було, а Військова частина у відповідь надала довідку про грошовий дохід від 17.06.2025 про заробіток ОСОБА_1 з грудня по травень 2025, які не дозволяють встановити, якими є складові заробітку позивача, у зв`язку із чим не можуть бути належними та допустимими доказами про виплату позивачу додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого тяжкого поранення в закладах охорони здоров`я у період з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, оскільки в наданих відповідачем документах не указано кожен окремий місяць спірного у цій справі періоду з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, за який було здійснено нарахування позивачу додаткової винагороди, сума такої додаткової винагороди та інші відомості, які можуть свідчити про нарахування позивачу додаткової винагороди за спірний період; а також доказів про виплату позивачу додаткової винагороди, у яких було б указано кожен окремий місяць спірного у цій справі періоду з 27.11.2024 по 04.12.2024, з 06.12.2024 по 17.12.2024, з 13.01.2025 до 10.02.2025, 19.02.2025 по 19.03.2025, з 06.05.2025 по 20.05.2025, за який було здійснено виплату позивачу додаткової винагороди, сума такої додаткової винагороди та інші відомості, які можуть свідчити про виплату позивачу додаткової винагороди за спірний період.
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
За приписами статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пунктів 1-4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України
Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1 статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військове-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не надається.
Законом України від 11.04.2024 №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» абзац перший пункту 11 доповнено двома реченнями такого змісту: "Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку".
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 25.01.2023 №44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» Порядок №260 доповнено розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану»
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку №260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжено станом і на теперішній час.
Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), в редакції Постанови від 08.10.2022 №1146 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
09.08.2023 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №386 внесено зміни, згідно з якими Постанову №168 доповнено пунктом 1-2.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Таким чином, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Згідно Довідки від 13 липня 2025 року 1634/ФЕС/3474 про нараховане та виплачене солдату ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 19.11.2024 по 30.06.2025 у військовій частині НОМЕР_1 (в розрізі місяців з розбивкою по кожному виду грошового забезпечення, утриманнях які проводилися, а також те що перераховувалося на картковий рахунок) у відповідності до розрахунково-платіжних відомостей (надалі Довідка від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474).
Позивач за січень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 54 838,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у січні = 3 225,80 грн за один календарний день січня 2025 року.
З 13.01.2025 по 29.01.2025 становить 17 календарних днів 17 календарних днів х 3225,80 за один календарний день січня 2025 року = 54 838,71 грн – розмір додаткової винагороди позивача за січень 2025.
У червні 2025 року солдат ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 03.06.2025. В результаті розгляду рапорту від 03.06.2025 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2025 № 818 “Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за січень 2025 року”, а саме: солдату ОСОБА_1 скасовано виплату додаткової винагороди за період з 13.01.2025 по 29.01.2025 та доповнено пункт 47 додатку 6 “Про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв`язку із отриманням пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько експертної) комісії” наступного змісту: доплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за період з 13.01.2025 по 31.01.2025 на підставі Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №392/д/1853; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №160326/19 від 10.02.2025, видана КНП Криворізька міська лікарня №16” м. Кривий Ріг. 
Отже, Військова частина НОМЕР_1 у безспірному порядку має здійснити виплату ОСОБА_1 за два дні січня 2025 року, а саме: 30.01.2025 та 31.01.2025 з розрахунку: 2 х 3225,80 = 6 451,6 грн – розмір додаткової винагороди позивача за 30 та 31 січня 2025 року. Виходячи із пояснень Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025, відповідач здійснив доплату позивачу за 30 та 31 січня 2025 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.08.2025 про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів. Враховуючи зазначене вище, позовна вимога про виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за січень 2025 в розмірі 45984 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення задоволенню не підлягає. 
Щодо посадового окладу позивача, суд зазначає таке.
Посадовий оклад військовослужбовця в Україні визначається на основі його посади та військового звання, згідно з встановленою тарифною сіткою. Розмір окладу залежить від рівня посади (тарифного розряду), а також від військового звання. Додатково до окладу, військовослужбовці отримують надбавки за вислугу років та інші надбавки, передбачені законодавством. Правила обрахунку посадового окладу регламентовані розділом II Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (надалі – Порядок № 260). Посадові оклади виплачуються у розмірах, визначених додатками 1, 2, 12 і 13 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (зі змінами) (надалі - Постанова № 704).
ОСОБА_1 згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.11.2024 № 331 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 обіймав посаду стрільця-номера обслуги 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 4 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць. Згідно довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивачу було виплачено за січень 2025: посадовий оклад 2820,00 грн; оклад за військовим званням 530,00 грн; надбавку за особливості проходження служби 2941,30 грн; премію 17596,80 грн. Разом сума виплаченого грошового забезпечення (без відрахування податків та зборів) склала 23 888,10 грн. Отже, позовна вимога про виплату посадового окладу у розмірі 23529,78 грн не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за лютий 2025 в розмірі 30000 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення, суд зазначає таке.
Відповідно до виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 160326/19 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 13.01.2025 по 10.02.2025. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП “Криворізька центральна районна лікарня” Дніпропетровська обл., с. Новомайське позивач перебував на лікуванні з 19.02.2025 по 19.03.2025. Згідно довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за лютий 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 64 285,71 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 28 днів у лютому 2025 = 3571,42 грн за один календарний день лютого 2025 року.
З 01.02.2025 по 10.02.2025 та з 19.02.2025 по 26.02.2025 становить 18 календарних днів. 18 календарних днів х 3571,42 за один календарний день лютого 2025 року = 64 285,71 грн – розмір додаткової винагороди позивача за лютий 2025. В результаті розгляду рапорту ОСОБА_1 від 03.06.2025 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2025 № 1450 “Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за лютий 2025 року”, а саме: солдату ОСОБА_1 вирішено доплатити додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн за періоди: з 01.02.2025 по 10.02.2025 з 19.02.2025 по 28.02.2025 на підставі: довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) видана командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №392/д/1853; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №160326/19 від 10.02.2025, виданої КНП Криворізька міська лікарня №16” м. Кривий Ріг; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП “Криворізька центральна районна лікарня” Дніпропетровська обл., с. Новомайське.
Отже, Військова частина НОМЕР_1 у безспірному порядку має здійснити виплату позивачу за два дні лютого 2025 року, а саме: 27.02.2025 та 28.02.2025 з розрахунку: 2 х 3571,42 = 7 142,84 грн – розмір додаткової винагороди позивача за 27 та 28 лютого 2025 року. Виходячи із пояснень Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025, відповідач здійснив доплату позивачу за 27 та 28 лютого 2025 року, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.08.2025 про виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів. Враховуючи зазначене вище, позовна вимога про виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за лютий 2025 року в розмірі 30000 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за березень 2025 в розмірі 25000 грн додаткової грошової винагороди час перебування на лікуванні після отриманого поранення, суд зазначає таке.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1363 від 19.03.2025, виданої КНП “Криворізька центральна районна лікарня” Дніпропетровська обл., с. Новомайське ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 19.02.2025 по 19.03.2025. Згідно Довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за березень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 61 290,32 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у березні 2025 = 3225,80 грн за один календарний день березня 2025 року.
З 01.03.2025 по 19.03.2025 становить 19 календарних днів. 19 календарних днів х 3225,80 за один календарний день березня 2025 року = 61 290,32 грн – розмір додаткової винагороди позивача за березень 2025 року. Отже, позовна вимога про виплату додаткової грошової винагороди за березень 2025 в розмірі 25000 грн за час перебування на лікуванні після отриманого поранення не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за травень 2025 в розмірі 50000 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № е5260 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 06.05.2025 по 20.05.2025.
Згідно довідки від 13 липня 2025 року № 1634/ФЕС/3474 позивач за березень 2025 року отримав додаткову винагороду у розмірі 48 287,10 грн з розрахунку: 100 000,00 грн / 31 день у травні 2025 = 3225,80 грн за один календарний день травня 2025 року.
З 06.05.2025 по 20.05.2025 становить 15 календарних днів, 15 календарних днів х 3225,80 за один календарний день травня 2025 року = 48 287,10 грн – розмір додаткової винагороди позивача за травень 2025. Отже, позовна вимога про виплату додаткової грошової винагороди травень 2025 в розмірі 50000 грн не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги відшкодувати шкоду завдану військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 у сумі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд зазначає наступне.
У зв`язку з тим, що ані позивач, ані представник позивача не навели належних доказів, щодо шкоди, яку завдала Військова частина НОМЕР_1 , тому ця позовна вимога також не підлягає задоволенню.
Також судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.08.2025 №1743 призначено службове за фактом нез`явлення з лікувального закладу до базового табору “Граніт-46” військової частини НОМЕР_1 (тимчасово розташованого в АДРЕСА_1 ) солдатом ОСОБА_1 з 01.08.2025 по теперішній час без поважних причин без зброї.
Станом на теперішній час солдат ОСОБА_1 не повернувся до розташування підрозділу та службові обов`язки не виконує.
З огляду на викладене, позивач не надав доказів, щодо протиправного ненарахування та невиплати відповідачем додаткової винагороди. Проте, відповідачем доведено правомірність своїх дій. 
Враховуючи наведені вище обставини, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/20069/25- залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року в адміністративній справі №160/20069/25- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко