Справа № 450/5385/25  Провадження № 2/450/653/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого – судді Добош Н.Б,
при секретарі Хамуляк Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Давидівської сілської ради Львівського району Львівської області про предмет спору : про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили,-
стислий виклад позиції позивача та відповідача :
підстава позову (позиція позивача):  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, за адресою АДРЕСА_1 , та земельна ділянка на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району площею 0,8872 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Роблячи генеральне прибирання у будинку тітки позивач знайшла заповіт ОСОБА_2 а також правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 , заповіт був складений 14.03.2006 року та посвідчений секретарем виконкому Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Смілянець І.Я, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 49. Позивач зазначає, що про цей заповіт їй не було нічого відомо, та одразу дізнавшись про існування такого вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Віблою I.B. було заведено спадкову справу № 63/24 після смерті ОСОБА_2 проте позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску нею строку для прийняття спадщини, та їй рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного, позивач просить заявлені позовні вимоги задоволити. 
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують та просять такі задоволити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.12.2012 року.
Після смерті ОСОБА_2 , відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26440544 від 17.06.2020 року, та право власності на земельну ділянку на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району площею 0,8872 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4623683100:17:000:0095, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 016941 від 30.12.2004 року.
За життя, ОСОБА_2 , склала заповіт, а саме 14.03.2006 року який був посвідчений секретарем виконкому Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Смілянець І.Я. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 49.
Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 6/2024, яка заведена приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Віблою І.Ю. після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.10.2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки, ОСОБА_2 .
Однак згідно відповіді приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Віблої І.Ю. № 387/02-14 від 06.11.2024 року, ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України ,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України).
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Позивач будучи спадкоємцем за заповітом законом після смерті тітки ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини 03.10.2024 року, тобто з порушенням строку, встановленого статтею 1270 ЦК України.
Будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до нотаріуса не зверталися, що стверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.10.2024 року, згідно якого інформація про заведення спадкової справи, відсутні.
Також, відповідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.10.2024 року, за параметрами запиту ОСОБА_2 , інформація, відсутня. 
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зазначено про те, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо
Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи наведене, суд встановивши фактичні обставини у даній справі, належним чином оцінивши докази, дійшов висновку про те, що обставини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_2 були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця, а саме її необізнаністю про наявність заповіту, складеного на її користь, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням позивачу додаткового строку в два місяці, достатнього для подачі заяви до нотаріуса для прийняття спадщини, який відраховувати з дня набрання законної сили рішенням суду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Відповідач: Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області ЄДРПОУ 04372313, Львівська область Львівський район с. Давдів, вул. Незалежності, 1а.
Повний текст судового рішення складено 28.05.2026 року.

Суддя	Н.  Б.  Добош