КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 640/19335/20
провадження № 2-іс/340/276/25 
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД., (Китайська Народна Республіка) до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД., (Китайська Народна Республіка) (далі – позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення №0091050601 від 03.04.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Постійного представництва «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко., Лтд.» з питань підтвердження неподання платником податків або подання з порушенням звіту про контрольовані операції за 2018 рік. За результатами перевірки складений Акт від 26.12.2019 №53/1/26-15-05-06-01/26628090 (далі – Акт перевірки), згідно якого встановлено порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі — ПК України, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2018 рік.
У подальшому відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення №0091050601 від 03.04.2020, яким застосовано до представництва штрафні (фінансові) санкції у сумі 528600,00 грн.
Указане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем у адміністративному порядку до Державної податкової служби України, однак рішенням від 09.07.2020 №21509/6/99-00-06-02-05-06 скарга була залишена без задоволення.
Вважає висновки контролюючого органу помилковими, адже до правовідносин, що мали місце у 2018 році, відповідач застосував норми ПК України в редакції, що почали діяти з 01.01.2019. Стверджує, що до 01.01.2019 отримання постійним представництвом грошових коштів від материнської компанії-нерезидента мало характер внутрішньогосподарських розрахунків (у межах однієї юридичної особи) і не прирівнювалось до контрольованих операцій. Оскільки зміни до законодавства в частині віднесення таких операцій до контрольованих набули чинності лише 01.01.2019, тому підстави для подання ним звіту про контрольовані операції за 2018 відсутні.
Крім цього, звертає увагу на порушення процедури проведення перевірки та прийняття спірного рішення, адже таке прийнято до моменту вручення платнику Акта перевірки, що позбавило позивача права на своєчасне ознайомлення з результатами перевірки та подання своїх заперечень. Більше того, спірне рішення прийнято за межами встановлених пунктом 86.8 статті 86 ПК України строку.
З цих підстав просить позов задовольнити.

У матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог.
На обґрунтування заперечень зазначив, що документальна перевірка Постійного представництва позивача проводилася з відома керівника представництва та у присутності уповноваженого представника. У зв`язку з тим, що посадові особи позивача не з`явилися для ознайомлення зі змістом та підписання Акта перевірки, контролюючим органом складено акт про неявку та неможливість вручення, та того ж дня (26.12.2019) Акт перевірки надіслано на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відтак, в силу положень статті 42 ПК України останній вважається врученим платнику податків належним чином.
Вказує, що під час документальної перевірки встановлено факт отримання Постійним представництвом від своєї головної компанії-нерезидента «Xinjiang Communications Construction Group Co., Ltd.» цільового фінансування на загальну суму понад 15 млн дол. США (еквівалент понад 404 млн грн). Відповідно до підпункту 39.2.1.1 та підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні визнаються контрольованими, якщо їх обсяг перевищує 10 мільйонів гривень за відповідний податковий рік. Оскільки позивач має статус постійного представництва, а обсяг отримуваного ним фінансування від материнської компанії перевищив законодавчо встановлений поріг, такі операції визнаються контрольованими. Отже, позивач був зобов`язаний подати звіт про контрольовані операції за 2018 рік, чого ним зроблено не було, що і стало підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно спірного податкового повідомлення-рішення.
З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав до Окружного адміністративного суду міста Києва відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Додатково вказує, що у грудні 2019 року відповідач провів дві документальні позапланові виїзні перевірки Постійного представництва. За результатами першої перевірки у розділі 3.2 Акта від 12.12.2019 № 47/1-26-15-05-06-06 зазначено, що у перевіряємому періоді (з 05.02.2018 до 31.12.2018) контролювані операції відсутні. Проте у Акті від 26.12.2019 зазначив, що такі операції здійснювалися і звіт повинен бути поданий. Наведене, на його думку, вказує на неоднозначне (множинне) трактування норм податкового законодавства самим контролюючим органом.

26.08.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
16.11.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено представнику Головного управління ДПС у м. Києві у задоволенні клопотання про розгляд справи №640/19335/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Законом України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання положень пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали адміністративної справи №640/19335/20 до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 головуючим суддею по розгляду справи №640/19335/20 визначено суддю Савонюка М.Я.
Ухвалою суду від 24.03.2025 адміністративну справу №640/19335/20 суддею Савонюком М.Я. прийнято до свого провадження. Розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 19.06.2026 замінено відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві, утворене як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.
Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД., (Китайська Народна Республіка) у спірний період здійснювало господарську діяльність на території України через зареєстроване 05.02.2018 представництво (код ЄДРПОУ 26628090). Видами діяльності за КВЕД-2010 визначено: 42.11 Будівництво доріг і автострад; 42.13 Будівництво мостів і тунелів; 42.99 Будівництво інших споруд н.в.і.у; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; 23.51 Виробництво цементу; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування (а.с. 15).
Представництво 07.02.2018 взято на облік у контролюючих органах за №110561 та перебувало на обліку в Солом`янському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві (а.с. 16). 
У період з 13.12.2019 по 19.12.2019 на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки "Представництво Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." №4185 від 09.12.2019 та направлень від 13.12.2019 №683/26-15-05-06-01, №684/26-15-05-06-01 відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." з питань підтвердження неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 ПК Укаїни звіту про контрольовані операції за 2018 рік (а.с. 41, 42, 43). 
За результатами такої перевірки було складено Акт від 26.12.2019 №53/1/26-15-05-06-01/26628090 (а.с. 45-51).
Перевіркою, встановлено отримання у 2018 році Представництвом від головної компанії-нерезидента «Xinjiang Communications Construction Group Co., Ltd.» фінансування в сумі 71061752,00 грн, у тому числі цільового фінансування на виконання контракту з Державною службою автомобільних доріг України на суму 15104070,86 дол. США (еквівалент 404447233,83 грн). Відповідно до даних бухгалтерських документів, а саме даних рахунку бухгалтерського обліку 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг" Представництвом отримано дохід за контрактом від 10.10.2017 №М12 в сумі 11518836,00 грн. Тобто, мала місце господарська операція між нерезидентом та його постійним представництвом у вигляді отримання фінансування від головної компанії в загальній сумі, що перевищує 10 млн грн. Разом з тим, в порушення вимог підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України позивачем не було подано звіт про контрольовані операції за 2018 рік. 
26.12.2019, у зв`язку з неявкою посадових осіб позивача для підписання акта перевірки, посадовими особами контролюючого органу було складено акт №85/3-26-15-05-06-01 про неявку та неможливість вручення акта документальної позапланової виїзної перевірки (а.с. 44).
Акт перевірки податковий орган 26.12.2026 направив Представництву засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрихкодовий ідентифікатор 0315122819974) на його податкову адресу (а.с. 52-53). 
АТ "Укрпошта" листом №33-Л-2326 від 13.03.2020 у відповідь на запит ГУ ДФС у м. Києві повідомило про неможливість надати підтвердження вручення адресату поштового відправлення за №0315122819974 від 21.02.2020 у зв`язку з його досилання простим порядком до ВПЗ №22 м. Київ (а.с. 55).
На підставі висновків Акта перевірки відповідачем 03.04.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення №0091050601, відповідно до якого до Представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." (Китайська Народна Республіка) застосовано штрафні санкції у сумі 528600,00 грн за порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 ПК України (а.с. 10).
Позивач оскаржив вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
За результатами розгляду скарги, ДПС України 09.07.2020 винесено рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу Постійного представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." (Китайська Народна Республіка) залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №0091050601від 03.04.2020 — без змін (а.с. 12-13).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. 
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Згідно з пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Документальною перевіркою згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Відповідно до підпунктів 78.1.2 та 78.1.15 пункту 78.1 статті 81 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом; неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу.
Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно із пунктом 78.9 статті 78 ПК України перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.
Згідно матеріалів справи, у період з 13.12.2019 по 19.12.2019 на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві №4185 від 09.12.2019 та направлень від 13.12.2019 №683/26-15-05-06-01, №684/26-15-05-06-01 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Постійного представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." (Китайська Народна Республіка) з питань підтвердження неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 ПК України звіту про контрольовані операції за 2018 рік.
Як вбачається зі змісту позову, однією з підстав для скасування оскаржуваних рішень, позивач вважає порушення відповідачем процедурних питань, які були допущені при проведенні спірної перевірки, а саме, не належне вручення Акта перевірки. 
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 р. у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки про-веденої контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
З урахуванням зазначеного, а також визначених позивачем підстав позову, першочерговим у даній справі є вирішення питання дотримання контролюючим вимог податкового законодавства щодо процедури проведення документальної позапланової виїзної перевірки Постійного представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД." (Китайська Народна Республіка).
Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.
Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт (п.п. 86.3 ст. 86 ПК України).
Пунктом 86.6 статті 86 ПК України встановлено, що відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
За приписами пунктів 86.7. та 86.8. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.
Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. При цьому, приписами чинного законодавства передбачений чіткий імперативний порядок дій контролюючого органу під час вручення акта перевірки, який передбачає надання останнього для підписання посадовій особі платника податків. Факт вчинення вказаної дії підтверджується або відповідним записом посадової особи платника податків або актом, складеним контролюючим органом про відмову від підпису платником податків.
Як встановлено судом, за результатами проведення посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві документальної виїзної перевірки Постійного представництва "Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД.", складено Акт перевірки, який зареєстрований в контролюючому органі за місцем реєстрації платника податків. 
Акт підписано головними державним інспекторами Мирошниченко Т.О. та Сергієнко Р.В. У графі суб`єкта господарювання підпис відсутній.
При цьому, 26.12.2019, у зв`язку з неявкою посадових осіб позивача для підписання акта перевірки, посадовими особами контролюючого органу було складено акт №85/3-26-15-05-06-01 про неявку та неможливість вручення акта документальної позапланової виїзної перевірки.
З урахуванням наведеного Акт перевірки 26.12.2026 направлено за податковою адресою позивача рекомендованим листом із штрихкодовим ідентифікатором 0315122819974. 
Листом №33-Л-2326 від 13.03.2020 АТ "Укрпошта" повідомило податковий орган у відповідь на запит про неможливість надати підтвердження вручення адресату поштового відправлення за №0315122819974 від 21.02.2020 у зв`язку з його досилання простим порядком до ВПЗ №22 м. Київ.
З цього приводу слід зазначити, що за пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відтак законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків, зокрема, коли останні надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представнику.
Суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Водночас податковий орган належним чином направив Акт перевірки на адресу платника рекомендованим листом, виїзна перевірка проводилась за відома керівника Постійного представництва Лю Цзюньке та уповноваженого представника – адвоката Семененка Є.М., про що також зазначено і у позовній заяві, а тому відсутність доказів фактичного вручення платнику Акта перевірки з вини оператора поштового зв`язку у даному випадку не може бути підставою для визнання протиправними результатів перевірки, оскільки не вплинули на можливість у встановлені податковим законодавством строки та порядку оскаржити спірне податкове повідомлення-рішення в адміністративному та судовому порядку. 
За позицією позивача оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню також з підстав того, що прийняте з порушенням встановленого пунктом 86.8 статті 86 ПК України строку, а саме, пізніше 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення позивачу Актів перевірки.
Наведена вище законодавча норма (п. 86.8 ст. 86 ПК України) встановлює строки, протягом яких податковий орган приймає податкове повідомлення-рішення за результатами перевірки та забезпечує право платника податків на подання заперечень на акт перевірки. Наслідки порушення цих строків положення цієї статті не передбачають.
Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків (п. 56.17 ст. 56 ПК України).
З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (п. 56.18 ст. 56 ПК України).
Водночас, у постанові від 20.12.2019 у справі №820/3914/17 Верховний Суд зазначив, що саме по собі порушення процедури прийняття акта адміністративного органу може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
У постанові від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 Верховний Суд виснував, що процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не можуть сприйматися як безумовне свідчення протиправності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної невиїзної перевірки. Вчинені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення зазначеної перевірки підлягають оцінці і з огляду на те, наскільки вони вплинули на можливість платника податків захистити свої права, зокрема, щодо надання відомостей контролюючому органу задля правильного установлення обставин та обґрунтованості висновків, та чи призвели установлені процедурні порушення до необґрунтованості чи помилковості висновків контролюючого органу.
Така позиція суду касаційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 (провадження № К/9901/25669/19).
Системний аналіз наведених вище норм правового регулювання та правових позицій Верховного Суду дає підстави для висновку, що, якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, та вручено платнику податків у порядку, передбаченому статтею 58 ПК України, прийняття такого рішення після спливу 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.
Що стосується суті виявлених порушень, суд зазначає таке.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 ПК України, постійне представництво - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар`єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів, сервер.
З метою оподаткування термін "постійне представництво" включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об`єкт чи пов`язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов`язана з таким майданчиком, об`єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг нерезидентом (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов`язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження: діяти від імені виключно такого нерезидента (проведення переговорів щодо суттєвих умов та/або укладення договорів (контрактів) від імені цього нерезидента), що призводить до виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов`язків; та/або утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу.
Постійним представництвом не є використання будівель або споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер
Згідно підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Відповідно до пункту 120.3 статті 120 ПК України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:
300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;
1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;
3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.
Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Засади визначення операцій контрольованими, визначені пунктом 39.2.1 статті 39 ПК України.
Так, згідно підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2.1 ст. 39 ПК України (у редакції станом на 31.12.2018) контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме:
а) господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;
б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;
в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;
г) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно-правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.
У разі внесення змін до переліку організаційно-правових форм нерезидентів у розрізі держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до цього підпункту, вони набирають чинності з 1 січня звітного року, що настає за календарним роком, у якому внесено такі зміни;
ґ) господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Натомість Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі – Закон №2628-VIII), який набув чинності 01.01.2019, підпункт "ґ" підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2.1 статті 39 ПК України викладено в такій редакції: 
"ґ) господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні".
З наведених норм убачається, що доповнення Законом №2628-VIII підпункту "ґ" підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2.1 статті 39 ПК України словосполученням «у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки» свідчить про намір законодавця усунути неоднозначність у правозастосуванні щодо охоплення трансфертним ціноутворенням внутрішніх розрахунків між нерезидентом та його постійним представництвом.
Тобто внесені з 01.01.2019 зміни мають характер законодавчого уточнення та конкретизації поняття господарських операцій між нерезидентом та його постійним представництвом, а не запроваджують новий вид контрольованих операцій. 
Відповідно до підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 ПК України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:
річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;
обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.
Підпунктом 39.2.1.4 пункту 39.2 статті 39 ПК України встановлено, що господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно:
а) операції з товарами, такими як сировина, готова продукція тощо;
б) операції з придбання (продажу) послуг;
в) операції з нематеріальними активами, такими як роялті, ліцензії, плата за використання патентів, товарних знаків, ноу-хау тощо, а також з будь-якими іншими об`єктами інтелектуальної власності;
г) фінансові операції, включаючи лізинг, участь в інвестиціях, кредитах, комісії за гарантію тощо;
ґ) операції з купівлі чи продажу корпоративних прав, акцій або інших інвестицій, купівлі чи продажу довгострокових матеріальних і нематеріальних активів;
д) операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами перевірки, Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп КО., ЛТД. (Китайська Народна Республіка) у спірний період здійснювало господарську діяльність на території України через зареєстроване 05.02.2018 Представництво, яке перебувало на податковому обліку в Солом`янському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві.
Протягом 2018 року Постійне представництво отримало від головної компанії-нерезидента «Xinjiang Communications Construction Group Co., Ltd.» фінансування в сумі 71061752,00 грн, у тому числі цільового фінансування на виконання контракту з Державною службою автомобільних доріг України на суму 15104070,86 дол. США (еквівалент 404447233,83 грн). Відповідно до даних рахунку бухгалтерського обліку 703 "Дохід від реалізації робіт і послуг" Представництвом отримано дохід за контрактом від 10.10.2017 №М12 в сумі 11518836,00 грн.
Позивач у позовній заяві наполягає, що внутрішньогосподарські розрахунки між постійним представництвом та нерезидентом були віднесені до контрольованих операцій лише Законом №2628-VIII, який набрав чинності з 01.01.2019, а тому ці норми не можуть бути застосовані до правовідносин, що мали місце у 2018 році. 
Суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до підпункту "ґ" підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2.1 статті 39 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2019), контрольованими визнавалися «господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні». 
Законом України від 23.11.2018 № 2628-VIII, який набрав чинності 01.01.2019, зазначену норму було викладено в такій редакції: «господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні». 
Як уже було зазначено судом вище, внесення зазначених змін не мало на меті запровадження нового виду контрольованих операцій чи розширення бази оподаткування. Зазначені зміни мали виключно уточнюючий характер, оскільки будь-яке перерахування фінансування чи передача ресурсів між нерезидентом та його постійним представництвом за своєю правовою та економічною суттю та до внесення цих змін підпадали під визначення "господарської операції" з метою трансфертного ціноутворення. Внутрішньогосподарські розрахунки є іманентною складовою таких господарських операцій, а тому їх явне виокремлення у тексті закону з 01.01.2019 лише деталізувало (уточнило) зміст правової норми, щоб уникнути подвійного тлумачення.
При цьому, відповідно до підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України, платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 10 млн гривень, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції до 1 жовтня року, що настає за звітним. 
Оскільки обсяг отриманого у 2018 році Постійним представництвом фінансування від нерезидента перевищив 10 мільйонів гривень, вказані операції є контрольованими. Невиконання обов`язку щодо подання звіту про контрольовані операції у встановлені законодавством та факт отриманого фінансування у встановленому перевіркою розмірі є доведеним та позивачем не заперечується. 
Крім цього, варто зазначити, що відповідно до підпункту 141.4.7 пункту 141.4 статті 141 ПК України суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента.
У разі якщо нерезидент провадить свою діяльність в Україні та за її межами і при цьому не визначає прибуток від своєї діяльності, що ведеться ним через постійне представництво в Україні, сума прибутку, що підлягає оподаткуванню в Україні, визначається на підставі складення нерезидентом окремого балансу фінансово-господарської діяльності, погодженого з контролюючим органом за місцезнаходженням постійного представництва, з урахуванням вимог, визначених статтею 39 цього Кодексу.
У разі неможливості визначити шляхом прямого підрахування прибуток, отриманий нерезидентами з джерелом його походження з України, оподатковуваний прибуток визначається контролюючим органом як різниця між доходом та витратами, визначеними шляхом застосування до суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7 з урахуванням вимог, визначених статтею 39 цього Кодексу.
Також, за змістом підпункту 39.2.1.4. пункту 39.2 статті 39 ПК України (в редакції станом на 31.12.2018) господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно, операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.
Отже, суми прибутків нерезидентів, які провадять діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку, при цьому постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента. Отримання таким представництвом фінансування від нерезидента на суму понад 15 млн дол. США у 2018 році безпосередньо вплинуло на формування його фінансового результату та об`єкта оподаткування податком на прибуток в Україні.
Суд відхиляє посилання позивача на висновки акта перевірки від 12.12.2019 №47/1-26-15-05-06-06, оскільки наявність такого акта не звільняє платника податків від виконання імперативного обов`язку, встановленого законом. Обов`язок подати звіт про контрольовані операції виникає безпосередньо з норм ПК України. Помилки чи неповнота дослідження обставин під час податкової перевірки не можуть трактуватися як "неоднозначне (множинне) трактування норм закону" в розумінні пункту 56.21 статті 56 ПК України, оскільки сама норма закону щодо вартісних критеріїв (понад 10 млн грн) є чіткою і не допускає підвійного тлумачення. 
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, враховуючи дослідженні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість застосування до позивача штрафних фінансових санкцій у сумі 528600,00 грн та правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення від 03.04.2020 №0091050601
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень судового збору. 
Керуючись статтями 241 — 246, 255 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 Груп КО., ЛТД. (Китайська Народна Республіка) до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення — відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 червня 2026 року.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 (Китайська Народна Республіка) (код представництва 26628090, вулиця Миколи Шепелєва, будинок 6, місто Київ, 0361).
Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ: 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116).

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК