ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 р. 	Справа № 520/5037/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Фоміної Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.04.26 по справі № 520/5037/26
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Харківської міської ради   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо надання неналежної та необґрунтованої відповіді директором Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 05.01.2026 №Г-10-17001/1-25.08-31, до якої умисна внесена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності та є неправдивою, чим грубо порушенні гарантовані права Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент земельних відносин Харківської міської ради внести до проекту договору оренди землі, яка надається в оренду Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , що річна ставка орендної плати складала 3% за використання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:01:012:0019 загальною площею 0,0377 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої досліджено Господарським судом Харківської області у справі №922/3496/23;
- стягнути з Харківської міської ради завдану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 повернуто позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, а тому просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 по справі №520/5037/26 та ухвалити нове рішення, яким справу №520/5037/26 направити до Харківського окружного адміністративного суду для про продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем при подані до Харківського окружного адміністративного суду адміністративного позову у справі № 520/5037/26, у повному обсязі були дотримані вимоги ст. ст. 160, 161 КАС України, а суд першої інстанції внаслідок упередженості діючи лише в інтересах відповідача незаконно та безпідставно прийшов до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, у зв`язку з відсутністю копії паспорту позивача та його ідентифікаційного коду, хоча діючим законодавством на позивача не покладається зазначене зобов`язання при поданні адміністративного позову.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у вказаний строк, та станом на дату прийняття даної ухвали, позивач недоліки позовної заяви не усунув, у зв`язку з чим, позовна заява не відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до приписів частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Разом з цим, право на звернення до суду за захистом своїх прав реалізується у спосіб подання в установленому порядку позовної заяви, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
Умовою прийнятності позовної заяви до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статях 160, 161 КАС України, в тому числі і в частині сплати судового збору.
Положеннями статті 160 КАС України передбачено вимоги до оформлення позовної заяви.
Так, відповідно до пунктів 2 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Згідно з частинами 1-3 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Згідно з пунктом 1 частини 4, частини 5 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
На виконання вимог частини 6 статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.
З аналізу наведених норм слідує, що залишення позовної заяви без руху та її подальше повернення можливе виключно у разі недодержання позивачем вимог статей 160, 161 КАС України, при цьому ухвала про залишення позовної заяви без руху повинна містити чітке визначення недоліків позовної заяви та спосіб їх усунення. Невиконання позивачем вимог такої ухвали у встановлений судом строк може бути підставою для повернення позовної заяви лише за умови, що виявлені судом недоліки дійсно стосуються невідповідності позовної заяви вимогам процесуального закону.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 по справі №520/5037/26 позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишено без руху.
Повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: 
- надати до суду належним чином копії усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_1 , а також копію реєстраційного номера облікової картки платника податків ОСОБА_1 .
Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 по справі №520/5037/26 повернуто позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.
Поряд з тим, колегія суддів вказує, що приписами ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу). Окремих (обов`язкових) вимог щодо надання копії паспорту громадянина України, положення КАС не містять, у тому числі ст. 161 КАС України, яка передбачає перелік документи, що додаються до позовної заяви.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі № 320/7112/21, що свідчить про відсутність обов`язку надавати копію паспорта позивача.
Таким чином, підставою для повернення позовної заяви Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 слугувало неусунення позивачем недоліків, визначених ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 про залишення позовної заяви без руху, а саме ненадання копій усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України та копії реєстраційного номера облікової картки платника податків, однак такі вимоги суду першої інстанції не ґрунтуються на нормах процесуального закону, оскільки положення статей 160, 161 КАС України не передбачають обов`язкового додання до позовної заяви копії паспорта позивача, у зв`язку з чим повернення позовної заяви з підстав їх неусунення є незаконним та необґрунтованим.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про залишення позовної заяви без руху, які в подальшому стали підставою для повернення позовної заяви.
Колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
Колегія суддів наголошує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст. 13 Конвенції, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Колегія суддів враховує, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненні особи до суду. Проте відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що повернення позовної заяви унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.
З огляду на помилкові висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, у зв`язку з чим ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026у справі №520/5037/26 підлягає скасуванню.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, визначених статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 242, 250, 308, 310, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 по справі № 520/5037/26 - скасувати.
Адміністративну справу №520/5037/26 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова   Л.О. Фоміна