УХВАЛА

08 червня 2026року
м. Київ

справа № 183/3355/24
провадження № 61-7127ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Присенко Оленою Георгіївною, на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування завданої майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Луганській області, в якому просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , 2007 року народження, за рахунок бюджетних асигнувань майнову шкоду в розмірі 184 000,00 грн.
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.
26 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Ціна позову у цій справі становить 184 000,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн * 250 = 832 000,00 грн). 
У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно з підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки пов`язана із загибеллю її батька внаслідок нещасного випадку на виробництві та з реалізацією соціальних гарантій дитини загиблого працівника, має виняткове особисте, соціальне та майнове значення. Водночас вона становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується ефективності судового захисту та відповідальності держави за незаконні рішення у сфері соціальних і страхових виплат. Зазначає, що справу не можна розглядати виключно як приватний спір щодо грошових коштів, так як предметом спору є відповідальність держави за незаконні рішення органів соціального страхування, забезпечення соціальних прав дітей загиблих працівників та гарантії ефективного судового захисту. Правова позиція Верховного Суду у даній справі матиме значення для великої кількості аналогічних спорів щодо соціальних та страхових виплат. Відмова у відкритті касаційного провадження також унеможливить ефективний судовий захист та реальне поновлення права особи, незаконність порушення якого вже підтверджена постановою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №360/1239/19. Однак у разі відмови у відкритті касаційного провадження скаржник фактично залишиться без будь-якого ефективного способу поновлення порушеного права. Це суперечитиме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу верховенства права та принципу ефективного судового захисту, а відмова у відкритті касаційного провадження фактично означатиме відсутність будь-якого реального механізму поновлення порушеного права навіть після вже встановленої Верховним Судом незаконності первинної відмови у виплаті. 
Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, в чому саме проявляється виняткове значення цієї справи та значний суспільний інтерес для позивача. Посилання на обставини загибелі батька заявника, соціальний характер правовідносин та важливість спору за своїм змістом відображають індивідуальну значущість справи, однак не свідчать про наявність саме винятковості як процесуального критерію касаційного оскарження малозначної справи. Зазначення заявником загального суспільного інтересу та важливості питання відповідальності держави у сфері соціальних виплат не підтверджене конкретними доводами щодо наявності неоднакової судової практики, виключної правової проблеми або необхідності формування нового правового висновку Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі аргументи зводяться до незгоди із встановленими судами фактичними обставинами справи та їх правовою оцінкою. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення та становить значний суспільний інтерес для позивача.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року у справі № 183/3355/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко