Справа № 638/19866/24
Провадження № 2/638/911/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,
за участю секретаря: Кутоманової К.С.,
з участю представника позивача: Грошевої-Шарапової І.В.,
з участю представника відповідача: Тімонова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням,-
ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в дохід державного бюджету України збитки, завдані кримінальним правопорушенням, в загальному розмірі 4 595 384,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Шевченківською окружною прокуратурою м. Харкова на виконання вимог ст. 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наказів Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389 «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді» здійснюються заходи на захист інтересів держави щодо стягнення до бюджету шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, поза межами кримінального судочинства. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному проваджені №32014220000000144 від 15.07.2014 за частиною 3 статті 212 Кримінального України. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Протоколу №1 загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Маунт» (код 38001110) від 24.01.2012, призначений на посаду директора вказаного підприємства. ТОВ «Грін Маунт» було зареєстровано 03.02.2012 в Харківському міському управлінні юстиції за №14801020000052285 та взяте на облік в ДПI у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Мiндоходiв у Харківській області 08.02.2012 за № 66263. Місцезнаходження (фактична та юридична адреса) – 61058, м. Харків, вул. Ромена Роллана, 12. Службові обов`язки та повноваження директора ТОВ «Грін Маунт» Панкратьєва С.А. визначені в Статуті ТОВ «Грін Маунт», відповідно до п.1 розділу 24 якого, одноосібним виконавчим органом Товариства є директор Товариства, директор вирішує всі питання діяльності Товариства. Відповідач ОСОБА_1 обіймав на підприємстві ТОВ «Грін Маунт» посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто являвся службовою особою вказаного підприємства. ТОВ «Грін Маунт» було здійснено імпорт продукції. ГУ Міндоходів у Харківській області з метою перевірки повноти оподаткування митними платежами товарів ТОВ «Грін Маунт» було перевірено правильність формування бази оподаткування. В ході перевірки митних декларацій, оформлених ТОВ «Грін Маунт» ГУ Міндоходів у Харківській області встановлено порушення вимог: п. 1 ч. 1 ст. 279, ст. 278, ст. 58 та ст. 59 МК України щодо невірного визначення бази оподаткування товарів митом у зв`язку із заниженням митної вартості занижено податкове зобов`язання з ввізного мита, а також п. 187.8 ст. 187 та п. 190.1 ст. 190 ПК України щодо заниження бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України (митної вартості товарів з урахуванням мита) податком на додану вартість. Рішенням ДФС України №3856/6/99-99-10-01-06-15 від 23.09.2014 визначено суму належних до сплати грошових зобов`язань ТОВ «Грін Маунт» в розмірі 4 595 384,32 грн., з них: ввізне мито - 1 436 057,60 грн., ПДВ - 3 159 326,72 грн. Відповідно до висновку судової економічної експертизи №519 від 29.01.2016, підтверджено висновки акту перевірки від 24.06.2014 №27/2014/20-40/38001110 «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки правильності визначення митної вартості товарів, ввезених за митними деклараціями, за період з 20.09.2012 по 11.09.2013, в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів ТОВ «Грін Маунт» (код 38001110), із урахуванням рішення ДФС України №3856/6/99-99-10-01-06-15 від 23.09.2014 «Про результати розгляду скарги ТОВ «Грін Маунт», в частині розрахунку сум донарахувань ввізного мита та податку на додану вартість виходячи з митної вартості відповідних ТМЦ встановленої актом перевірки - підтверджено в сумі 4 595 384,32 грн., в т.ч. ввізного мита 1 436 057,60 грн. та податку на додану вартість в сумі 3 159 326,72 грн. Отже, своїми діями ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.212 КК Україна - умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності що призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах. Таким чином, майнову шкоду завдану державі на загальну суму 4 595 384,32 грн, ОСОБА_1 повинен відшкодувати відповідно до ст. 1166 ЦК України. Кримінальне провадження №32014220000000144 від 15 липня 2014 року за ч.3 ст. 212 КК України стосовно ОСОБА_1 закрито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 у справі №638/8512/19, яка, за даними ЄДРСР, набрала законної сили 16.01.2024. Прокурор зазначає, що оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Окружною прокуратурою відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» направлено лист до Харківської митниці від 02.07.2024 року з проханням повідомити, чи вживалися Митницею заходи щодо усунення допущених порушень чинного законодавства, виявлених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №32014220000000144, у тому числі шляхом звернення до суду із відповідним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави майнової шкоди в розмірі 4 595 384,32 грн. та чи будуть вживатися такі заходи. Згідно відповіді Харківської митниці від 12.07.2024 за №7.14-1/10/8.7/4913, Харківською митницею не вживалися заходи позовного характеру до ОСОБА_1 . Також, зазначено, що перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати в повному обсязі митних платежів згідно акту №27/2014/20-40/38001110 від 24.06.2014 здійснювало ГУ Міндоходів у Харківській області, а не Харківська митниця Міндоходів. Окружною прокуратурою було направлено відповідний лист від 20.09.2024 за №55-106-5172вих-24 до Державної митної служби України щодо того чи вживалися або будуть вживатися Державною митною службою України заходи реагування, зокрема, звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення за вищевикладених підстав, у розмірі 4 595 384,32 грн в дохід державного бюджету України. Листом від 01.10.2024 за №19/19-01-01/8.7/4515 Державною митною службою України повідомлено, що відповідно до п. 41.4 ст. 41 ПК України органами стягнення є виключно податкові органи, а також зазначено реквізити розрахункових рахунків уповноваженого органу для стягнення коштів. Окружною прокуратурою було направлено відповідний лист від 02.07.2024 за №55-106-3720вих-24 до ГУ ДПС у Харківській області щодо стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 4 595 384,32 грн. Листом від 12.07.2024 за №13950/5/20-40-07-03-10 ГУ ДПС у Харківській області повідомлено, що дійсно ГУ Міндоходів у Харківській області у 2014 році проведена позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Грін Маунт» з питань правильності визначення митної вартості товарів м`ясної продукції ввезених за митними деклараціями за період з 20.09.2012 по 11.09.2013 в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів та Харківської митниці Міндоходів за результатами якої було складено актперевірки від 24.06.2014 №27/2014/20-40/38001110. Також, зазначено щодо результатів оскарження матеріалів перевірки ТОВ «Грін Маунт» в порядку ст. 56 ПК України та подальшого оскарження податкових повідомлень рішень до Харківського окружного адміністративного суду (справа №820/18091/14). Крім того, повідомлено, що Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області зверталася до суду з позовом до ТОВ «Грін Маунт» про стягнення податкового боргу в розмірі 8,6 млн грн. (справа №820/9036/15). Водночас, надходження на рахунок погашення податкового боргу, згідно інтегрованих карток платника податків ІКС «Податковий борг» станом на 10.07.2024 відсутні. Крім того, за позовом ГУ ДПС в м. Києві було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Грін Маунт». По справі №910/21926/21 затверджено звіт ліквідатора та затверджено ліквідаційний баланс. На теперішній час підприємство має стан «припинено». Таким чином, окружною прокуратурою було направлено відповідний лист від 20.09.2024 за №55-106-5172вих-24 до Державної податкової служби України щодо того чи вживалися або будуть вживатися Державною податковою службою України заходи реагування, зокрема, звернення до суду з позовною заявою щодо стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення за вищевикладених підстав, у розмірі 4 595 384,32 грн в дохід державного бюджету України. Листом від 01.10.2024 за №12280/5/99-00-08-01-04-05 Державною податковою службою України надано відповідь зі змісту якої вбачається, що органами податкової відповідні заходи реагування, в тому числі, звернення до суду з позовною заявою не вживалися. Водночас, до теперішнього часу залишається не відшкодованою шкода, завдана вчиненим кримінальним правопорушенням, чим порушено інтереси держави, а тому є всі підстави для вжиття прокурором заходів, передбачених ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» шляхом подання вказаної позовної заяви в інтересах держави в особі Державної податкової служби України.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.11.2024 року позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позову.
06.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява щодо усунення недоліків.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
06.08.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Тімонова А.І. до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності. Представник зазначає, що Державна фіскальна служба України вперше дізналась про наявність порушень прав 24.06.2014 року у день складання та відповідної реєстрації акту податкової перевірки №27/2014/20-40/38001110. Вдруге факт обізнаності було затверджено 23.09.2014 року під час винесення рішення ДФС України про результати розгляду скарги №3856/6/99-99-10-01-06-15. До 14.10.2014 року органи прокуратури були наділені наглядовими повноваженнями та мали бути обізнані з приводу таких обставин. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами відносно ОСОБА_2 15.07.2014 року було зареєстровано кримінальне провадження №32014220000000144. Зважаючи на викладене, установлений статтею 257 ЦК України трьох річний строк позовної давності щодо захисту прав у судовому порядку позивачами пропущено. А тому враховуючи викладене, просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.
14.10.2025 року від Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова надійшла заява про залишення заяви про застосування строку позовної давності без задоволення.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова Грошева-Шарапова І.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Тімонов А.І. заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник Державної податкової служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Вимоги частини 1 статті 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», суд висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини рішення). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, а й у діяльності приватних підприємств, товариств. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення).
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на момент подачі позову) представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.
Отже прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 26.06.2019 у справі № 587/430/16 (провадження № 14-104цс19) та від 15.01.2020 у справі № 698/119/18 (провадження № 14-350цс19).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені у постанові: від 15.10.2019 у справі № 903/129/18; та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 927/246/18, від 16.04.2019 у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17.04.2019 у справі № 923/560/18, від 18.04.2019 у справі № 913/299/18, від 13.05.2019 у справі № 915/242/18; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France), № 61517/00, 31.03.2005).
Водночас є категорія справ, де ЄСПЛ зазначив, що підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» ЄСПЛ у рішенні висловив таку позицію: "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити «інтереси держави».
ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
У справі, що розглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом, відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 131-1 Конституції України, наказів Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 року №389 «Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді», обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Державної податкової служби України, яке не вжило заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 4 595 384,32 грн.
Державна податкова служба України наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржували, заперечень проти представництва прокурором інтересів держави в їх особі не висловлювали.
Матеріали справи містять повідомлення прокурором до Державної податкової служби України про звернення до суду у цій справі.
Матеріалами справи встановлено, що Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №32014220000000144 від 15.07.2014 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України.
Згідно частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ОСОБА_1 відповідно до Протоколу №1 загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Маунт» від 24.01.2012, призначений на посаду директора вказаного підприємства.
Підприємство ТОВ «Грін Маунт» зареєстровано 03.02.2012 в Харківському міському управлінні юстиції за №14801020000052285 та взяте на облік в ДПI у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Мiндоходiв у Харківській області 08.02.2012 за №66263. Місцезнаходження (фактична та юридична адреса) – 61058, м. Харків, вул. Ромена Роллана, 12. Службові обов`язки та повноваження директора ТОВ «Грін Маунт» Панкратьєва С.А. визначені в Статуті ТОВ «Грін Маунт», який зареєстрований у виконавчому комітеті Харківської міської ради 03.02.2012, відповідно до п.1 розділу 24 якого, одноосібним виконавчим органом Товариства є директор Товариства, директор вирішує всі питання діяльності Товариства.
Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.99 (зі змінами та доповненнями) встановлено, що, відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, правильність нарахування, зберігання оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановлених термінів, несе власник або уповноважений орган (службова особа), який здійснює керівництво підприємством, відповідно до законодавства та установчих документів.
Таким чином, ОСОБА_1 обіймав на підприємстві ТОВ «Грін Маунт» посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функції, тобто являвся службовою особою вказаного підприємства.
В період 2012-2013 років ТОВ «Грін Маунт» здійснено імпорт продукції за кодом класифікації УКТ ЗЕД 203211000 відповідно до контракту № BR-1/2012 від 26.07.2012 укладеного з «BRF-Brasil Foods S.A.» (Бразилія); придбано: морожена частина туші-напівтуші свійських свиней зі шкірою, підшкірним жиром, салом та м`ясом з кісткою (необвалене) сукупність різних тканин: м`язової, сполученої та жирової.
Крім того, протягом 2012-2013 років ТОВ «Грін Маунт» здійснено імпорт продукції за кодом класифікації УКТ ЗЕД 0203295500 відповідно до контракту №A-01/2012 від 25.07.2012 укладеного з «Alibem Comercial De Alimentos LTDA» (Бразилія) придбано: м`ясо свійських свиней морожене (обвалене), без шкіри, не піддане солінню та тепловій кулінарній обробці, без добавок крохмалю, цукрів, прянощів, спецій, інших рослин та харчових добавок, не консервоване, без ГМО.
Відповідно до пункту 2.1 контракту від 26.07.2012 №BR-1/2012, укладеного між «BRF-Brasil Foods S.A.» та ТОВ «Грін Маунт», пункту 2.1 контракту від 25.07.12 №A-01/2012, укладеного між «Alibem Comercial De Alimentos LTDA» та ТОВ «Грін Маунт» вартість товару, кількість, назва, загальна вартість товару та інше визначається згідно з специфікацією до відповідного контракту.
В той же час, в період 2012 року, директор ТОВ «Грін Маунт» ОСОБА_1 , з метою штучного заниження митної вартості товарів та умисного ухилення від сплати митних платежів, всупереч вимогам укладеного контракту № BR-1/2012 26.07.2012, замість відповідних специфікацій, як це прямо передбачено зовнішньоекономічним контрактом, умисно, для подальшого використання під час митного оформлення ввезеного товару, надав до брокерської компанії ПП «Анастасія Аміда», вантажно-митні декларації з пакетами відповідних документів, для митного оформлення імпортованого ТОВ «Грін Маунт» з Бразилії замороженого м`яса, від постачальника «BRF-Brasil Foods S.A.», які в якості документа, що визначає митну вартість товару містять копії інвойсів (рахунку-фактури), в яких було зазначено штучно занижену вартість м`ясної продукції, що поставляється на митну територію України.
Так, в період 2012 року, точний час та місце в ході судового розгляду не встановлені, ОСОБА_1 умисно, з метою ухилення від сплати податків очолюваного ним підприємства ТОВ «Грін Маунт», відобразив в документах, які подаються до митного оформлення вантажу м`ясної продукції отриманої за наслідком господарських операцій від постачальника «BRF-Brasil Foods S.A.», а саме в інвойсах (рахунок-фактури) митну вартість товару 0,95 доларів США за 1 кг. продукції.
За наслідком вказаних дій директора ТОВ «Грін Маунт» ОСОБА_1 , за вантажно-митними деклараціями:
- №500060001/2012/13087 від 20.09.2012 занижено митні платежі на суму 30 096,52 грн. та ПДВ на суму 96308,87 грн.;
- №500060001/2012/13088 від 20.09.2012 занижено митні платежі на суму 30 113,91 грн. та ПДВ на суму 66 250,60.;
- №500060001/2012/13558 від 25.09.2012 занижено митні платежі на суму 30 088,41 грн. та ПДВ на загальну суму 61 194,50 грн.;
- №500060001/2012/13560 від 25.09.2012 занижено митні платежі на суму 30 124,34 грн. та ПДВ на загальну суму 66 273,54 грн.;
- №500060001/2012/14198 від 02.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 133,61 грн. та ПДВ на загальну суму 66 293,94 грн.;
- №500060001/2012/15080 від 09.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 133,61 грн. та ПДВ на загальну суму 66 293,94 грн.;
- №500060001/2012/15081 від 09.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 096,52 грн. та ПДВ на загальну суму 66 212,35 грн.;
- №500060001/2012/15082 від 09.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 064,07 грн. та ПДВ на загальну суму 66 140,196 грн.;
- №500060001/2012/15083 від 09.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 133,61 грн. та ПДВ на загальну суму 66 293,94 грн.;
- №500060001/2012/15085 від 09.10.2012 занижено митні платежі на суму 30 111,59 грн. та ПДВ на загальну суму 66 245,50 грн.;
- №500060001/2012/15754 від 16.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 706,50 грн. та ПДВ на загальну суму 41 154,30 грн.;
- №500060001/2012/15756 від 16.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 693,55 грн. та ПДВ на загальну суму 41 125,81 грн.;
- №500060001/2012/16381 від 23.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 695,71 грн. та ПДВ на загальну суму 41 130,56 грн.;
- №500060001/2012/16382 від 23.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/16388 від 23.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 683,48 грн. та ПДВ на загальну суму 41 103,65 грн.;
- №500060001/2012/17309 від 30.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/17314 від 30.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,76 грн. та ПДВ на загальну суму 41 102,07 грн.;
- №500060001/2012/17319 від 30.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 677,72 грн. та ПДВ на загальну суму 41 090,99 грн.;
- №500060001/2012/17320 від 30.10.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/18288 від 07.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 674,84 грн. та ПДВ на загальну суму 41 084,66 грн.;
- №500060001/2012/18507 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/18508 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 697,87 грн. та ПДВ на загальну суму 41 135,30 грн.;
- №500060001/2012/18509 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/18510 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 678,44 грн. та ПДВ на загальну суму 41 092,57 грн.;
- №500060001/2012/18511 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 692,11 грн. та ПДВ на загальну суму 41 122,64 грн.;
- №500060001/2012/18512 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 703,62 грн. та ПДВ на загальну суму 41 147,96 грн.;
- №500060001/2012/18513 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/18693 від 09.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 692,83 грн. та ПДВ на загальну суму 41 124,22 грн.;
- №500060001/2012/18695 від 09.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/19542 від 15.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/19544 від 15.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/19607 від 15.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/20270 від 21.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 674,84 грн. та ПДВ на загальну суму 41 084,66 грн.;
- №500060001/2012/20389 від 22.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/20934 від 27.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/20936 від 27.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 674,84 грн. та ПДВ на загальну суму 41 084,66 грн.;
- №500060001/2012/20940 від 27.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/21261 від 29.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/21263 від 29.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/21264 від 29.11.2012 занижено митні платежі на суму 18 752,54 грн. та ПДВ на загальну суму 41 255,58 грн.;
- №500060001/2012/21670 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 735,27 грн. та ПДВ на загальну суму 41 217,60 грн.;
- №500060001/2012/21671 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 703,62 грн. та ПДВ на загальну суму 41 147,96 грн.;
- №500060001/2012/21674 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 722,32 грн. та ПДВ на загальну суму 41 189,11 грн.;
- №500060001/2012/21675 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 730,24 грн. та ПДВ на загальну суму 41 206,52 грн.;
- №500060001/2012/21678 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 706,50 грн. та ПДВ на загальну суму 41 154,30 грн.;
- №500060001/2012/21687 від 03.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 720,88 грн. та ПДВ на загальну суму 41 185,95 грн.;
- №500060001/2012/21973 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/21974 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/21975 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/21976 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 689,23 грн. та ПДВ на загальну суму 41 116,31 грн.;
- №500060001/2012/21979 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 674,84 грн. та ПДВ на загальну суму 41 084,66 грн.;
- №500060001/2012/21983 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 687,07 грн. та ПДВ на загальну суму 41 111,56 грн.;
- №500060001/2012/21985 від 04.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 696,43 грн. та ПДВ на загальну суму 41 132,14 грн.;
- №500060001/2012/22236 від 05.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 674,84 грн. та ПДВ на загальну суму 41 084,66 грн.;
- №500060001/2012/22237 від 05.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 700,74 грн. та ПДВ на загальну суму 41 141,63 грн.;
- №500060001/2012/22241 від 05.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 703,62 грн. та ПДВ на загальну суму 41 147,96 грн.;
- №500060001/2012/22247 від 05.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 682,04 грн. та ПДВ на загальну суму 41 100,49 грн.;
- №500060001/2012/23230 від 12.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 655,42 грн. та ПДВ на загальну суму 41 041,93 грн.;
- №500060001/2012/23357 від 13.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 746,78 грн. та ПДВ на загальну суму 41 242,92 грн.;
- №500060001/2012/23358 від 13.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 708,66 грн. та ПДВ на загальну суму 41 159,04 грн.;
- №500060001/2012/23596 від 14.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 751,10 грн. та ПДВ на загальну суму 41 252,42 грн.;
- №500060001/2012/23649 від 15.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 672,69 грн. та ПДВ на загальну суму 41 079,91 грн.;
- №500060001/2012/23856 від 18.12.2012 занижено митні платежі на суму 18 692,11 грн. та ПДВ на загальну суму 41 122,64 грн.
Зазначені вище вантажно-митні декларації з інвойсами (рахунок-фактура), які містять занижену вартість м`ясної продукції, директор ТОВ «Грін Маунт» ОСОБА_1 , точний час та місце в ході судового розгляду не встановлені, умисно, з метою ухилення від сплати податків очолюваного ним підприємства ТОВ «Грін Маунт», надав до брокерської компанії ПП «Анастасія Аміда» для подальшого подання для митного оформлення отриманої м`ясної продукції.
В той же час, під час проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, отримано специфікацію №1 від 26.07.2012 відповідно якої «BRF-Brasil Foods S.A.» реалізує на адресу ТОВ «Грін Маунт» товар «заморожені напівтуші свійських свиней» у кількості 405 000,0 кг. за ціною 2,40 доларів США за одиницю продукції, загальною вартістю 972 000,00 доларів США. Відповідно специфікації №2 від 10.10.2012 передбачено, що «BRF-Brasil Foods S.A.» відвантажує в адресу ТОВ «Грін Маунт» товар «заморожені напівтуші свійських свиней» у кількості 1 500 000,0 кг. за ціною 1,85 доларів США за одиницю продукції, загальною вартістю 2 775 000,00 доларів США.
Крім того, в період 2012 року, директор ТОВ «Грін Маунт» ОСОБА_1 , з метою штучного заниження митної вартості товарів та умисного ухилення від сплати митних платежів, всупереч вимогам укладеного контракту №A-01/2012 від 25.07.12, замість відповідних специфікацій, як це прямо передбачено зовнішньоекономічним контрактом, умисно, для подальшого використання під час митного оформлення ввезеного товару, надав до брокерської компанії ПП «Анастасія Аміда», вантажно-митні декларації з пакетами відповідних документів, для митного оформлення імпортованого ТОВ «Грін Маунт» з Бразилії замороженого м`яса, від постачальника «Alibem Comercial De Alimentos LTDA», які в якості документа, що визначає митну вартість товару містять копії інвойсів (рахунку-фактури), в яких було зазначено штучно занижену вартість м`ясної продукції, що поставляється на митну територію України.
Так, в період 2012 року, точний час та місце в ході судового розгляду не встановлені, ОСОБА_1 умисно, з метою ухилення від сплати податків очолюваного ним підприємства ТОВ «Грін Маунт», відобразив в документах, які подаються до митного оформлення вантажу м`ясної продукції отриманої за наслідком господарських операцій від постачальника «Alibem Comercial De Alimentos LTDA», а саме в інвойсах (рахунок-фактури) митну вартість товару 1,05 доларів США за 1 кг. продукції.
За наслідком вказаних дій директора ТОВ «Грін Маунт» ОСОБА_1 , за вантажно-митними деклараціями:
- №500060001/2012/13086 від 20.09.2012 занижено митні платежі на суму 36 040,44 грн. та ПДВ на загальну суму 79 288,96 грн.;
- №500060001/2012/17322 від 30.10.2012 занижено митні платежі на суму 36 040,44 грн. та ПДВ на загальну суму 79 288,96 грн.;
- №500060001/2012/18515 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 36 020,23 грн. та ПДВ на загальну суму 79 244,50 грн.;
- №500060001/2012/18516 від 08.11.2012 занижено митні платежі на суму 36 039,64 грн. та ПДВ на загальну суму 79 287,21 грн.
Зазначені вище вантажно-митні декларації з інвойсами (рахунок-фактура), які містять занижену вартість м`ясної продукції, директор ТОВ «Грін Маунт» Панкратьєв С.А., точний час та місце в ході судового розгляду не встановлені, умисно, з метою ухилення від сплати податків очолюваного ним підприємства ТОВ «Грін Маунт», надав до брокерської компанії ПП «Анастасія Аміда» для подальшого подання для митного оформлення отриманої м`ясної продукції.
Разом з цим, під час проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, отримано специфікацію №1 від 25.07.2012 відповідно якої «Alibem Comercial De Alimentos LTDA» реалізує на адресу ТОВ «Грін Маунт» товар «заморожені напівтуші свійських свиней» у кількості 405 000,0 кг. за ціною 2,72 доларів США за одиницю продукції, загальною вартістю 734 400,00 доларів США.
Зазначені порушення податкового та митного законодавства знайшли своє підтвердження в акті перевірки управління податкового і митного аудиту ГУ ДФС у Харківській області № 27/2014/20-40/38001110 від 24.06.2014, про результати проведення документальної невиїзної перевірки правильності визначення митної вартості товарів ввезених ТОВ «Грін Маунт», за результатами якої встановлено несплату до бюджету службовими особами ТОВ «Грін Маунт» ввізного мита в сумі 1 929 299,99 грн. та податку на додану вартість в сумі 5 093 351,96 грн., що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.
Рішенням ДФС України №3856/6/99-99-10-01-06-15 від 23.09.2014 визначено суму належних до сплати грошових зобов`язань ТОВ «Грін Маунт» в розмірі 4 595 384,32 грн., з них: ввізне мито – 1 436 057,60 грн., ПДВ – 3 159 326,72 грн.
Відповідно до висновку судової економічної експертизи №519 від 29.01.2016, підтверджено висновки акту перевірки від 24.06.2014 №27/2014/20-40/38001110 «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки правильності визначення митної вартості товарів, ввезених за митними деклараціями, за період з 20.09.2012 по 11.09.2013, в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів ТОВ «Грін Маунт» (код 38001110), із урахуванням рішення ДФС України №3856/6/99-99-10-01-06-15 від 23.09.2014 «Про результати розгляду скарги ТОВ «Грін Маунт», в частині розрахунку сум донарахувань ввізного мита та податку на додану вартість виходячи з митної вартості відповідних ТМЦ встановленої актом перевірки – підтверджено в сумі 4 595 384,32 грн., в т.ч. ввізного мита 1 436 057,60 грн. та податку на додану вартість в сумі 3 159 326,72 грн.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України – умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності що призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 року у справі №638/8512/19, звільнено  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  від кримінальної відповідальності за частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, у зв`язку з закінченням строків давності. Кримінальне провадження №32014220000000144 від 15 липня 2014 року за частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України стосовно ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України – закрито. Цивільний позов прокурора відділу прокуратури Харківської області Орлова І.Л. в інтересах держави в особі ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС в м. Київ до ОСОБА_1 про стягнення сум - залишено без розгляду. Роз`яснено, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає праву на звернення до суду із аналогічним позовом у порядку цивільного судочинства. Речові докази, визначені постановою про визнання речовими доказами від 16 травня 2019 року по вказаному кримінальному провадженню – вирішено зберігати з матеріалами кримінального провадження. Скасовано запобіжний захід у вигляді застави та повернуто ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 заставу у розмірі 38420,00 грн. Судові витрати за проведення експертних досліджень по вказаному кримінальному провадженню - віднесено на рахунок держави.
Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Маунт» зверталось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, в якому просив суд: скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області форми “Р” від 08.11.2013 року № 0001572201 на суму грошового зобов`язання за основним платежем на суму 5970076,0 грн. та штрафними санкціями 1492519,0 грн.; скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області форми “В” від 08.11.2013 року №0001582201 за яким зменшено від`ємне значення суми ПДВ за грудень 2012 року на суму 315357,0 грн.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2014 року у справі №820/7137/14, у задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Грун Маунт» відмовлено.
ТОВ «Грін Маунт» оскаржено до Харківського окружного адміністративного суду акт перевірки від 24.06.2014 №27/2014/20- 40/38001110 та податкові повідомлення-рішення від 16.10.2014 №0000722210 та №0000712210 від 16.10.2014. 
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 у справі №820/18091/14 адміністративний позов ТОВ «Грін Маунт» задоволено у повному обсязі.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 року апеляційну скаргу Головного управління Міндоходів у Харківській області задоволено. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2015 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволені адміністративного позову ТОВ «ГРІН МАУНТ» про визнання протиправними дії ГУ Міндоходів у Харківський області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ГРІН МАУНТ» з питань правильності визначення митної вартості товарів (м`ясної продукції), ввезених за митними деклараціями за період з 20.09.2012 по 11.09.2013 років в зоні діяльності Південної митниці Міндоходів та Харківської митниці Міндоходів, за результатами якої був складений акт перевірки від 24.06.2014 №27/2014/20-40/38001110; про скасування податкових повідомлень-рішень ГУ Міндоходів у Харківський області форми «Р» від 16.10.2014 № 0000722210 про донарахування мита на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності, на суму - 1 436 057,6 гривень та застосування штрафних санкцій в розмірі - 359 014,4 гривень; № 0000712210 про збільшення зобов`язань по ПДВ в сумі З 159 326,72 гривень та застосування штрафних санкцій в розмірі 1 579 663,36 гривень. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.09.2017 року касаційну скаргу ТОВ «ГРІН МАУНТ» відхилено, постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 - залишено без змін. 
Отже, рішенням ДФС України №3856/6/99-99-10-01-06-15 від 23.09.2014 року визначено суму належних до сплати грошових зобов`язань ТОВ «Грін Маунт» в розмірі 4 595 384,32 грн., з них: ввізне мито – 1 436 057,60 грн., ПДВ – 3 159 326,72 грн. 
Згідно з висновком судової економічної експертизи №519 від 29.01.2016 в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта економіста, розрахунок донарахованих сум ввізного мита та податку на додану вартість, викладений у додатку до рішення ДФС України від 23.09.2014 №3856/6/99-99-10-01-06-15, яким було відкореговано донарахування по акту податкової перевірки від 24.06.2024 №27/2014/20-40/38001110, підтверджується проведеними дослідженнями в сумах: 1 436 057, 60 грн. – ввізного мита та 3 159 326, 72 грн – податку на додану вартість, загалом – 4 595 384, 32 гривень. 
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особі якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. 
Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. 
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. 

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, спричиненою потерпілій стороні. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди (збитків), потрібна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина правопорушника. 
Для притягнення особи до відповідальності необхідно, аби її дія/бездіяльність була протиправною. Протиправність звичайно визначається як суперечність поведінки вимогам норм права з одночасним порушенням прав іншої особи. Протиправність є юридичним вираженням шкідливості дій (бездіяльності) правопорушника. 
Цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. 
Отже, позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що виключає такі елементи, як: а) протиправність поведінки; б) шкода; в) причинний зв`язок між ними; г) вини заподіювача шкоди. Зазначені підстави визначаються загальними, оскільки для вирішення деліктного зобов`язання їх існування потрібне в усіх випадках, якщо інше не обумовлено законом. 
Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача. 
Верховний Суд, розглядаючи справу про стягнення майнової шкоди в порядку ст. 1166 ЦК України, у постанові від 15.06.2022 (справа №910/180532/20) щодо складу цивільного правопорушення зазначив наступне. 
«Однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі (в тому числі, і посадовою особою Товариству), а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 904/982/19, на яку скаржниця посилається в обґрунтування підстави касаційного оскарження, встановлену п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України). 
Склад цивільного правопорушення, за наявності якого стягуються збитки, досліджується і встановлюється судом не на момент його виявлення чи стягнення за рішенням суду коштів з Товариства за невиконання ним зобов`язань, зумовленого поведінкою його посадової особи, а на момент вчинення цього правопорушення. 
Щодо складу цивільного правопорушення необхідно зазначити наступне. 
Протиправна поведінка - це протиправне, шкідливе діяння фізичної або юридичної особи, що тягне застосування правовідновлюючих заходів. 
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Протиправна поведінка найчастіше виражається в активних діях, які спричинили збитки в майновій сфері особи чи немайнових відносинах. 
Водночас, поведінка заподіювача шкоди може полягати не тільки в його активних діях, а й у бездіяльності. Бездіяльність визнається протиправною, якщо особа, яка зобов`язана вчинити певні дії, свідомо їх не виконує. 
Бездіяльність - це пасивна поведінка особи, яка проявилася в невиконанні нею дій, які вона повинна та могла в даній ситуації здійснити. 
У постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі №922/2187/16 міститься висновок, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. 
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наслідки об`єктивно походять від певної дії чи бездіяльності). 
ЦК України не містить визначення поняття «вина». Втім, у окремих статтях цього Кодексу, згадується про умисел та необережність. Таким чином, в цивільному праві традиційно розрізняють умисну та необережну форми вини. 
У частині 1 статті 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Застосовуючи за аналогією ст. 614 ЦК України до деліктних відносин, виною є невжиття особою всіх належних від неї заходів для запобігання заподіянню шкоди («поведінкова концепція вини» (такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 904/982/19). 
Умисел як форма вини включає елемент усвідомлення та наміру. Діяння особи вважаються такими, що вчинені з умислом, якщо вона усвідомлювала протиправність своєї поведінки та бажала або свідомо допускала настання шкоди (збитків). 
Вина у формі необережності має місце за відсутності у особи наміру завдати шкоди. При необережності особа не передбачала можливість настання шкідливих наслідків свого діяння, хоча могла та повинна була їх передбачити або легковажно (безпідставно) сподівалася на їх відвернення. 
У випадку, якщо директор усвідомлював (або мав усвідомлювати), що він не володіє відповідними знаннями у тій чи іншій сфері, останній не позбавлений можливості найняти кваліфікованого спеціаліста для надання професійної допомоги та консультацій з відповідного питання щодо господарської діяльності товариства (вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові суду касаційної інстанції від 24.02.2021 у справі 904/982/19)». 
Судом встановлено, що протиправна поведінка ОСОБА_1 (директора ТОВ «Грін Маунт») полягає в тому, що з метою штучного заниження митної вартості товарів та умисного ухилення від сплати митних платежів, всупереч вимогам укладених контрактів, замість відповідних специфікацій, як це прямо передбачено зовнішньоекономічними контрактами, умисно, для подальшого використання під час митного оформлення ввезеного товару, надав до брокерської компанії, вантажно-митні декларації з пакетами відповідних документів, для митного оформлення імпортованого ТОВ «Грін Маунт» замороженого м`яса, в якості документа, що визначає митну вартість товару копії інвойсів (рахунку фактури), в яких було зазначено штучно занижену вартість м`ясної продукції, що поставляється на митну територію України. 
Матеріальна шкода (збитки) полягає у ненадходженні до державного бюджету обов`язкових митних платежів на загальну суму 4 595 384,32 грн., в тому числі ввізного мита 1 436 057,60 грн. та податку на додану вартість в сумі 3 159 326,72 грн. 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та матеріальною шкодою полягає у тому, що шкода, спричинена недоборами до бюджету обов`язкових митних платежів стала об`єктивним наслідком протиправної поведінки ОСОБА_1 (наслідки об`єктивно походять від певної дії чи бездіяльності). 
Вина ОСОБА_1 у формі умислу, що кореспондується кваліфікацією складу кримінального правопорушення, за яким особі оголошувалась підозра за частиною 3 статті 212 КК України. 
Таким чином, цивільно-правова, а саме деліктна відповідальність ОСОБА_1 є очевидною та доведеною, оскільки містить усі складові елементи складу правопорушення: протиправність поведінки, шкоду, причинний зв`язок між ними та вину. 
Крім того, заподіяння відповідачем шкоди за вищевказаних обставин підтверджується, в тому числі: актом ГУ Міндоходів у Харківській області від 24.06.2014 за №27/2014/20- 40/38001110 про результати проведення документальної невиїзної перевірки; рішенням ДФС України від 23.09.2014 №3856/6/99-99-10-01-06-15; висновком комісійної судової економічної експертизи №9171/12254 від 17.12.2015; висновком судової економічної експертизи №519 від 29.01.2016; постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2015 у справі №820/18091/14. Перелічені докази зібрані в межах кримінального провадження №32014220000000144 від 15.07.2014. 
Як зауважив Верховний Суд у п. 105 постанови від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18: «чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи». 
Так, кримінальне провадження №32014220000000144 від 15 липня 2014 року за ч.3 ст. 212 КК України стосовно ОСОБА_1 закрито ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 у справі №638/8512/19, яка, за даними ЄДРСР, набрала законної сили 16.01.2024. 
У постанові від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що «звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку Кримінальний кодекс України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими». 
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) зазначив: «…у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду ..., з урахуванням того, що провадження щодо обвинуваченого закрито на нереабілітуючих підставах потерпіла сторона має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства ...». 
Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3. 
Аналогічні висновки щодо обов`язку особи, звільненої за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодувати завдану злочином викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 185/442/16-к, від 15.05.2019 у справі № 617/609/15-к, від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, від 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, від 27.05.2021 у справі № 577/977/19 тощо. 
Також, Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі №3-51гс14, вказав, що «аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди». 
Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17.
За таких обставин суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням в розмірі 4 595 384,32 грн. є законними, обґрунтованими та доведеними наданими до суду доказами, про які зазначено вище. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як вбачається з матеріалів справи прокуратура звернулася до суду із даним позовом 18.10.2024 року, статус підозрюваного у кримінальному провадженні відповідач набув 18.05.2018 року, а отже до з`ясування особи, яка є винною у завданні шкоди за змістом частини 1 статті 261 ЦК України трирічний строк позовної давності почав спливати після того, як прокурор з`ясував особу, яка скоїла правопорушення, у даному випадку 18.05.2018 року.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 369/1850/18 (провадження № 61-18948св19).
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (включаючи загальну позовну давність тривалістю у три роки). Відповідно, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України скасовано.
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Починаючи з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з введенням на всій території України правового режиму воєнного стану, у відповідності з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, було зокрема доповнено п. 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом.
Суд, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності, визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п.19 Перехідних положень ЦК України) вважає, що загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги 18.10.2024 року.
Зважаючи на вищезазначені вимоги закону щодо продовження позовної давності під час дії карантину та її зупинення на строк дії воєнного стану, то суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 128, 131, 141, 223, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області в інтересах держави в особі Державної податкової служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в дохід державного бюджету України збитки, завдані кримінальним правопорушенням в загальному розмірі 4 595 384 (чотири мільйони п`ятсот дев`яносто п`ять тисяч триста вісімдесят чотири) грн. 32 коп. за наступними реквізитами:
- ввізне мито (вид 20) (в розмірі 1 436 057, 60 грн)- UA278999980313090060005020649 ГУК Харків.обл./МТГ Харків/15010100 *; 351; 44017626; 15010100;01; с.060; код 020;
- податок на додану вартість (вид 28) (в розмірі 3 159 326, 72 грн) - UA718999980313090031005020649 ГУК Харків.обл./МТГ Харків/14070100*; 351;44017626; 14070100;01; с.031; код 028.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 68 930 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 76 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 19.05.2026 року.

Головуючий суддя: