УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2699/26 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Номер провадження №33/4805/956/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кіянова С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд 

в складі: 
судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

за участю : особи, яка притягнута 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2026 року,

в с т а н о в и в :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Згідно постанови суду, 07.02.2026 о 21-00 год., в м. Житомирі по просп. Незалежності, 55В,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння : виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість.. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що зібрані у справі докази не підтверджують безумовної його відмови від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Вказує, що направлення на огляд у медичному закладі на виявлення стану наркотичного сп`яніння не було вручено йому під підпис та належним чином не роз`яснені його права та наслідки відмови від проходження такого огляду. Звертає увагу на те, що запис з боді-камери поліцейських не є безперервним та не містить всіх обставин події. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку всім доказам у справі, а також не взяв до уваги покази свідка.
Після роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.268 КУпАП, останній клопотань не заявляв.
Заслухавши доповідача, доводи ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, пояснення свідка ОСОБА_2 , допитаної за клопотанням особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі «Інструкція»), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п.9 розділу ІІ вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що відповідальність за порушення даної норми закону настає зокрема у разі: відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції вказані норми закону врахував та належним чином аргументував свої висновки.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №585748 від 07.02.2026 о 21-00 год., в м. Житомирі по просп. Незалежності, 55В, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
 
До даного протоколу долучено: рапорт поліцейського; направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння; копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6629904 від 07.02.2026; відеозапис події на технічному носії та інші матеріали.
Доказів того, що дії працівників поліції за вказаним фактом оскаржувалися в установленому законом порядку (до суду) ОСОБА_1 не надано.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 , не оспорюючи факту керування транспортним засобом, за вказаних у протоколі обставин свою вину не визнав, зазначив, що на його думку метою зупинки його транспортного засобу стало те, що працівники поліції хотіли відвезти його в ТЦК. 
Не зважаючи на це, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються: 
-направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння та актом огляду, в якому зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість, виражене тремтіння пальців рук. Огляд не проводився, оскільки водій ОСОБА_1 відмовився;
-постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6629743 від 07.02.2026, з якої вбачається, що  ОСОБА_1 07.02.2026 о 21-00 год. керував транспортним засобом, у якого відсутній передній номерний знак, за що був постановою від 07.02.2026 притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн.;
-відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовано як  ОСОБА_1 був зупинений за відсутність номерного знаку та бамперу. На вимогу працівника поліції проїхати до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, спочатку ОСОБА_1 погодився. Однак, коли запропонували сісти в автомобіль поліції для доставки до медичного закладу, останній категорично відмовився. Як підставу для відмови зазначив, що у нього вже є 130, а також те, що так буде швидше. При цьому працівником поліції було декілька разів роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду буде складений протокол за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та роз`яснено ОСОБА_1 його права. Після складання та оголошення ОСОБА_1 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, останній повідомив, що підписувати нічого не буде, бо він відмовився від огляду і щоб працівники поліції залишили протокол собі.
Допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок  ОСОБА_2 (дружина) показала, що 07.02.2026 року працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням її чоловіка ОСОБА_1 і запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою Драгера на місці. Результати показали «0,0». Через 200 м їх зупинив той самий екіпаж поліції, але вже повідомили чоловіку про ознаки наркотичного сп`яніння і про те, що потрібно їхати в лікарню. Чоловік відмовився, сказав, що не може лишити її та дитину в транспортному засобі, сказав, що на огляд поїде своїм автомобілем із дружиною, але працівники поліції не погодились та розцінили це як відмову від проходження огляду. Пізніше їх зупинили втретє, за кермом була вже вона, але працівники поліції підійшли зі сторони пасажира, де сидів чоловік та склали протокол, вона штраф оплатила. Дії працівників поліції вони не оскаржували.
Зазначені докази, які були досліджені апеляційним судом, у своїй сукупності є такими, що доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за зазначених у постанові суду обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 року (п.43), «Берктай проти Туреччини» від 01.03.2001 року (п.127), неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Отже, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та розглянув справу без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а просто не бажав їхати в автомобілі поліцейських до медичного закладу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи суперечать вимогам п.9 розділу ІІ Інструкції, а також відеозапису події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 чітко і однозначно заявив, що він відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі і хай працівники поліції складають протокол, бо він хоче додому. Більш того, встановлення водієм власних умов для проходження огляду (зокрема, очікування родичів, вимога щодо їхнього обов`язкового супроводу, або прибуття до медичного закладу на своєму транспортному засобі але з іншим водієм) за змістом статті 130 КУпАП прирівнюється до відмови від його проходження. З урахуванням формального складу даного правопорушення, факт відмови вважається доведеним, якщо водій своїми діями чи висловлюваннями створює перешкоди для негайного проведення огляду, що й мало місце у даній справі.
Доводи апелянта про те, що під час спілкування з працівниками поліції йому стало відомо про перебування в розшуку, у зв`язку з чим він побоювався, що замість медичного закладу його буде доставлено до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень, чітко роз`яснили ОСОБА_1 його обов`язок пройти огляд у закладі охорони здоров`я та запропонували сісти до службового автомобіля для транспортування до лікарні. Відмова водія ОСОБА_1 прослідувати до медичного закладу, мотивована виключно власними побоюваннями щодо дій поліції чи ТЦК та СП, а тому посилання апелянта на зазначені обставини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та виправдати свою неправомірну поведінку.
Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки таке направлення видається особі у разі її згоди на проходження огляду у медичному закладі, але ОСОБА_1 від зазначеного огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, що підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи (а.с.8) та не суперечить п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Водночас, в матеріалах провадження наявне таке направлення (а.п.5), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від огляду.
Також на переконання апеляційного суду, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції доводи ОСОБА_1 про відсутність повної відеофіксації події, зокрема щодо відсутності на відеозаписі його детальних пояснень стосовно обставин справи. Наявні в матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських є безперервними у ключові моменти фіксації правопорушення, послідовними та чітко відображають, що ОСОБА_1 було у встановленому законом порядку запропоновано пройти огляд, від чого останній відмовився, висуваючи власні умови.
Відсутність на відеозаписі подальших пояснень водія щодо обставин події або мотивів його поведінки не свідчить про неповноту чи дефектність відеофіксації як доказу. ОСОБА_1 не був позбавлений права викласти свої зауваження та пояснення у письмовій формі безпосередньо у протоколі про адміністративне правопорушення, у графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності", або долучити їх на окремому аркуші, чим він не скористався. Сама по собі відсутність фіксації процесу надання водієм усних пояснень після вже зафіксованого факту відмови від огляду не нівелює доказове значення відеозапису та не спростовує наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тому суд розцінює ці доводи як суб`єктивне тлумачення норм процесуального права з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Доводи апелянта про те, що судом не взято до уваги покази свідка ОСОБА_2 апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, вказаний свідок була допитана як судом першої інстанції так і під час апеляційного розгляду.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в : 

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 10 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах 
Житомирського апеляційного суду   С.В. Кіянова