ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року        м. Чернівці 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційними скаргами адвоката Білої У.М. та ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22.04.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1, 122-2 ч.1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 ч.1, ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення:
-за ч.1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні;
-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
На підставі ч.2 ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР №580381 від 01.02.2026 та постанови суду, ОСОБА_1 31.01.2026 року о 23.25 год. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 260, керував транспортним засобом «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР №580373 від 01.02.2026 та постанови суду, ОСОБА_1 31.01.2026 року о 23.25 ЄУНСС 727/1949/26 НП 33/822/196/26 головуючий у 1 інстанції Бойко М.Є.
год. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 260, керуючи транспортним засобом «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 ч.1 КУпАП. 
Цією ж постановою справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження. 
На вказану постанову суду адвокат Біла У.М. та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутню в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
Адвокат вказувала, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності? викладені в протоколі серії ЕПР1 №580381, а саме ОСОБА_1 , не свідчать про те, що він керував транспортним засобом. Адже ОСОБА_1 висловив свою не згоду з даним протоколом.
Із змісту постанови серії ЕНА№6597145 за ст. 121-3 ч.1, яка була досліджена судом, не вбачається, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , а вказано: «водій керував».
Зазначала, що в протоколах та постанові, яка містяться в матеріалах справи, вказані різні адреси їх складання: вул. Вишнева 4 та вул. Вишнева, 18, що, на її думку, ставить під сумнів обставини, що викладені в цій постанові. Також місце поживання особи зазначено вул. П.Орлика, 2 та вул. П.Орлика, 9. 
Звертає увагу, що поліцейські не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. 
Апелянт вказувала, що на відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Після зупинки автомобіля поліцейські одразу підійшли до нього та за кермом перебувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сидів на пасажирському сидінні. Висновок суду про те, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 визнав факт керування автомобілем є хибним та таким, що вирваний з контексту спілкування, оскільки ОСОБА_1 вказував, що спочатку він сів за кермо, однак потім помінявся місцями з ОСОБА_2 . 
Крім того, ОСОБА_2 вказувала, що за кермом перебувала вона, яка є власником транспортного засобу. 
Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції суперечить актуальній судовій практиці в даній категорії справ. Також апелянт посилалася на рішення судів, які на її думку, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 є аналогічною за змістом скарги адвоката. 
Заслухавши адвоката Білу У.М., ОСОБА_1 , які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків. 
У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст.22-2 КУпАП, не дотримався.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачени ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч.1 ст.22-2 суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР №580381 від 01.02.2026; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580373 від 01.02.2026; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6597145 від 01.02.2026; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення в ЧОНД на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.
Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які прямо та однозначно вказують на вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст.222-2 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений належними і допустимими доказами.
З відеозаписів, що наявні в матеріалах справи та були досліджені судом апеляційної інстанції, вбачається, що відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції на службовому автомобілі рухаються за автомобілем «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 з ввімкнутими синьо-червоними проблисковими маячками, вимагаючи водія зупинитися. Через певний час переслідування автомобіль зупинився. Підбігши до автомобіля, працівники поліції виявили, що за кермом перебуває дівчина, а в машині знаходяться декілька осіб, в тому числі і ОСОБА_1 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. Дівчина, яка перебувала на місці водія, з криками та емоціями переконувала, що автомобілем керувала саме вона і автомобіль належить їй. 
Витягнувши ОСОБА_1 з автомобіля, працівники поліції одразу запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager», мотивуючи це тим, що він є водієм і у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. 
В ході спілкування з ОСОБА_1 поліцейські повідомляють, що перебуваючи поблизу магазину «АТБ», звернули увагу на не зовсім адекватну поведінку ОСОБА_1 , який знаходився біля автомобіля «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказували, що за вказівкою ОСОБА_1 дівчина, яка сіла на водійське сидіння, пересіла на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 сів за кермо.
Враховуючи, що поведінка ОСОБА_1 була незвичною і у поліцейських виникла підозра, що водій, можливо, перебуває в стані сп`яніння, почали рух за вказаним транспортним засобом, і зафіксувавши порушення ПДР, вимагали переслідуваний ними транспортний засіб зупинитися. 
ОСОБА_1 стверджував, що згодом він знову помінявся з дівчиною місцями. Такі обставини стверджувала і ОСОБА_2 , яка вказувала, що ще біля магазину «АТБ» вона знову пересіла за кермо і вони поїхали. 
Вимоги ст. 251 КУпАП передбачають, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в матеріалах справи відсутні прямі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як то записи з відеокамер магазину «АТБ», на які поліцейські посилалися в розмові з ОСОБА_1 , рапорти поліцейських, які переслідували транспортний засіб щодо обставин, які відбувалися в ніч з 31.01.2026 на 01.02.2026. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6597145, винесена працівником поліції без належного підтвердження іншими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом або перебування його за кермом, не є беззаперечним доказом винуватості останнього за ст. 130 ч.1 та ст. 122-2 ч.1 КУпАП і не має преюдиціального значення під час розгляду даного провадження судом. 
Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить відомостей початку руху автомобіля з території магазину «АТБ», а починається із моменту, коли службовий автомобіль поліцейських вже переслідує автомобіль «Nissan Leaf» д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому після його зупинки, чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував на пасажирському сидінні, а за кермом автомобіля на місці водія знаходилася ОСОБА_2 . 
Відтак, суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не є суб`єктом правопорушень, вчинення яких йому інкриміновано, а саме за ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП.
Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було доведено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога інспектора поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння була необгрунтованою.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч.1 ст. 122-2 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Білої У.М. задовольнити. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1, 122-2 ч.1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя       В.Ф.Кифлюк
Копія. Згідно з оригіналом: суддя