ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1120/26 Справа № 243/4869/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В за участю захисника Прокопцева С.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто судовий збір у сумі 605 грн 60 копійок.
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 27 травня 2025 року, о 20 години 07 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Слов`янськ Донецької області, по вул. Василівська, біля буд. 41, керував транспортним засобом ГАЗ 31105, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest DRAGER або в наркологічному диспансері м. Слов`янська відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказане рішення захисником Прокопцевим С.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Матеріали справи не містять підтвердження, що ОСОБА_2 керував своїм автомобілем, під час розмови з поліцією Сурга просто стояв поруч із авто. Відеозапис не є безперервним, що ставить під сумнів його достовірність. Зазначає, що порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_2 не було відсторонено від керування. Протокол адміністративного правопорушення не є доказом по справі, оскільки складений о 20:22 годин, а відеозапис починається о 20:15 годин. Зазначає, що судом накладено на Сургу адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, проте санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено такого стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення Сургою п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про переривчастість відеозапису як підставу для визнання його недостовірним суд відхиляє. Переривчастість запису сама по собі не свідчить про його недостовірність або фальсифікацію, якщо наявні фрагменти послідовно фіксують склад адміністративного правопорушення та процедуру огляду. Для вирішення справи ключове значення мають саме ті фактичні дані, які підтверджують або спростовують вину особи. Оскільки відеозапис відображає основні етапи події та узгоджується з іншими доказами, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Доводи сторони захисту з цього приводу не знайшли свого підтвердження в апеляційній інстанції.

Доводи сторони захисту, щодо недоведеності факту керування транспортним засобом за участю Сурги є необґрунтованими. Факт керування встановлено протоколом, рапортом поліцейського та відеозаписом на якому вбачається, що Сурга керував транспортним засобом та повідомив працівників поліції, що поставить автомобіль на стоянку, що фактично підтверджує його статус водія. Будь-яких об`єктивних доказів того, що транспортним засобом керувала інша особа, стороною захисту не надано. Саме заперечення особою факту керування не спростовує сукупність доказів. Відеозапис не зобов`язаний містити весь процес руху транспортного засобу як єдиний можливий доказ керування. Факт керування може підтверджуватися сукупністю інших доказів. Доводи захисника, з цього приводу апеляційним судом не беруться до уваги.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами захисника з приводу того, що Сурга не був відсторонений від керування транспортним засобом в порядку ч. 1 ст. 266 КУпАП.
З аналізу ч. 1 ст. 266 КУпАП вбачається, що з метою усунення небезпеки, що виникає при знаходженні за кермом водія (судноводія) щодо якого є підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння, законодавством передбачена можливість відсторонення зазначених осіб від керування транспортними засобами або суднами. Відсторонення водіїв від керування транспортним засобом полягає у примусовому припиненні руху, звільнення транспортного засобу від особи, що їм керує, затримання посвідчення водія і здачі у разі необхідності транспортного засобу на платну стоянку або до відповідного органу, передача управління транспортного засобу іншій особі, яка має посвідчення водія.
Посилання захисника на невідсторонення Сурги від керування спростовується самим фактом вилучення посвідчення водія та видачею тимчасового дозволу, що є процесуальним оформленням обмеження особи у праві керування в момент виявлення правопорушення. Відтак, ознак порушення процедури огляду судом не встановлено.

Твердження захисту про те, що протокол не є доказом через різницю у часі між початком відеозапису (20:15) та часом складання протоколу (20:22), є безпідставним. Відповідно до вимог КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається не в момент зупинки, а після виявлення всіх обставин справи та проведення необхідних процедур зокрема, огляду на стан сп`яніння.
Часова різниця у є цілком логічною та обґрунтованою, оскільки цей час був необхідний працівникам поліції для встановлення особи водія, роз`яснення йому прав, проведення огляду та безпосереднього заповнення бланка протоколу. Таким чином, зазначений час у протоколі (20:22) відображає момент оформлення документа, а відеозапис (з 20:15) фіксує передуючі цьому події, що в сукупності лише підтверджує достовірність та послідовність дій правоохоронців.

Адміністративне стягнення, накладене на Сургу в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн, що є еквівалентом однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника. Доводи сторони захисту в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Невизнання Сургою своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 
П О С Т А Н О В И В :
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя