Справа № 686/6401/25
Провадження № 2/686/603/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року       м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді - Хараджі Н.В.,
при секретарі судових засідань - Козуляк І.В.,
за участі: представника позивача – Дарових О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого житла, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство №1» Українського товариства сліпих» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого житла.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 вселений у кімнати № 18-19 гуртожитку відповідно до ордеру № 6 серія 2008 від 18.11.2008 року, виданому на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро п.в.о. УТОС Хмельницького УВП УТОС від 15 листопада 2007 р., разом з членами сім`ї ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_1 (сином). Житлова площа кімнат № 18-19 складає 30,2 кв. м, загальна - 43,6 кв. м.
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають зареєстроване місце проживання у кімнаті АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у кімнаті АДРЕСА_2 . Кімнати № 18-19 гуртожитку об`єднані в один блок.
Гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.02.2006 року на праві приватної власності належить Українському товариству сліпих. Гуртожиток перебував на балансі ПОГ «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих».
Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» є засновником і власником підприємства об`єднання громадян «Хмельницьке учбово-виробниче підприємство» Українського товариства сліпих (ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС») та підприємства об`єднання громадян «Бахмутське учбово-виробниче підприємство № 1» Українського товариства сліпих (ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС).
15 лютого 2023 року постановою президії ЦП УТОС № 01-07-11р прийнято рішення щодо релокації ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС з території ведення бойових дій з АДРЕСА_4 , до АДРЕСА_5 .
22 березня 2023 року президією Центрального правління УТОС прийнято постанову № 02—7-4р, згідно з якою об`єкти нерухомості Хмельницького УВП УТОС передаються на баланс ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, у тому числі гуртожиток.
Актом від 01 квітня 2023 року на підставі вищезазначеної постанови президії ЦП УТОС передано основні засоби з ПОГ «Хмельницьке УВП УТОС» на ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, зокрема й гуртожиток, 1982 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . З цього часу ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС прийняло на себе управління гуртожитком.
Відповідач не є інвалідом і членом УТОС, не працює на підприємстві.
Відповідач ОСОБА_2 не уклав договір оренди у письмовій формі, але він та члени його сім`ї продовжують користуватися житлом у гуртожитку. Укладати договір оренди кімнат відповідачі відмовляється.
08 травня 2020 року відповідач ОСОБА_1 набув у приватну власність за договором купівлі-продажу трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 . Загальна площа квартири складає 51,6 кв. м, житлова -34,5 кв. м.
Інформацію про набуття у власність квартир у м. Хмельницький відповідач не надав та продовжує користуватися кімнатами 18-19 гуртожитку, порушуючи при цьому Положення про особливості користування гуртожитком ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС та положення про оплату за проживання.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2025 року з відповідачів на користь ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС стягнуто борг за проживання та комунальні послуги у розмірі 38 989,38 гривень.
Добровільно виселятися відповідач не бажає. На контакт з адміністрацією не виходить, поштову кореспонденцію від підприємства отримувати відмовляється. За таких обставин для вирішення питання про виселення відповідача з гуртожитку без надання іншого житла позивач вимушений звернутися до суду.
Позивач має власну потребу у розселенні осіб, які є особами з інвалідністю та переселені з окупованих територій та територій ведення бойових дій.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 року визначено головуючого суддю — Хараджу Н.В.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.03.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.04.2025 року продовжено строк підготовчого провадження по цивільній справі №686/6401/25.
Правом на подання відзиву ОСОБА_1 не скористався.
Ухвалою суду від 14.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
21.08.2025 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення у справі №686/6401/25.
Ухвалою суду від 26.05.2026 року прийнято відмову позивача від позовної вимоги до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про виселення з кімнати АДРЕСА_7 , без надання іншого житлового приміщення та прийнято відмову позивача від позовної вимоги до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про виселення з кімнати АДРЕСА_8 , без надання іншого житлового приміщення. Провадження у справі в частині вказаних позовних вимог закрито. 
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. 
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає у кімнаті АДРЕСА_7 , на підставі ордера № 6 серії 2008.
Власником гуртожитку є Українське товариство сліпих. З 01.04.2023 року управління гуртожитком здійснює ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС, якому зазначений об`єкт передано на баланс відповідно до постанови президії Центрального правління УТОС та акта приймання-передачі основних засобів.
ОСОБА_1 не є працівником позивача, особою з інвалідністю чи членом УТОС. Після передачі гуртожитку на баланс позивача відповідач не уклав із ним письмового договору найму (оренди) житлового приміщення, продовжуючи користуватися спірною кімнатою та відмовляючись від укладення відповідного договору.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 загальною площею 51,6 кв. м, право власності на яку він набув 08.05.2020 року. 
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомив позивача про набуття у власність іншого житла або припинив користування житловим приміщенням у гуртожитку.
Також судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2025 року з відповідачів на користь ПОГ «Бахмутське УВП № 1» УТОС стягнуто заборгованість за проживання та комунальні послуги в розмірі 38 989,38 грн.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого дивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення правовідношення.
Статтею 52 ЖК України встановлено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів.
Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно зі статтею 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Оскільки ордер є підставою для вселення на надану жилу площу, після якого особа набуває право користування жилим приміщенням, позбавлення такого права та виселення особи можливе з підстав, передбачених законом, зокрема, статтями 59, 72, 116, 117, 132 ЖК України.
Відповідно до ч. 3 ст.116 ЖК України – осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Згідно з частинами першою та другою статі 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною першою статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 127 ЖК України гуртожитки призначені, зокрема, для проживання робітників і службовців у період роботи.
Частинами першою-третьою статті 132 ЖК України передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
Без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті (частина перша статті 125 ЖК України).
Враховуючи встановлені судом обставини та оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач користується спірним житловим приміщенням за відсутності належних правових підстав. Після передачі гуртожитку в управління позивачу відповідач не уклав договір найму жилого приміщення, а також втратив зв`язок із підставами, на яких йому було надано це житло. Крім того, встановлено, що він має у приватній власності інше житло, що свідчить про відсутність у нього об`єктивної потреби у подальшому проживанні в гуртожитку.
З огляду на положення статті 391 Цивільного кодексу України, а також статей 116, 127, 132 Житлового кодексу Української РСР, суд вважає доведеним факт наявності перешкод у здійсненні позивачем права володіння та користування майном. Такі перешкоди підлягають усуненню шляхом виселення відповідача зі спірного жилого приміщення без надання іншого житла, оскільки підстав для збереження за ним права користування кімнатою не встановлено.
Крім того, суд зазначає, що відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У поданій заяві він не заперечував проти задоволення позовних вимог.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про виселення відповідача ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, та спрямовані на усунення порушень права позивача на володіння і користування майном, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Керуючись ст..ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 61, 125, 127,129, 132 ЖК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81,141,247,258,259,263-265, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з кімнати АДРЕСА_7 , без надання іншого житлового приміщення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата виготовлення повного тексту рішення суду 05.06.2026 року.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа