справа № 991/6443/26
провадження №11-сс/991/375/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
підозрюваної ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні №52023000000000503 від 03 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2026 року накладено арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» станом на день отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру - 19 травня 2026 року. Водночас наступні кошти, які надходитимуть на рахунок після 19 травня 2026 року як заробітна плата, арешту не підлягають.
Накладення арешту мотивовано необхідністю забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Слідчий суддя виходив із того, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні, зазначене майно належить їй на праві власності, а незастосування арешту може призвести до його відчуження або розпорядження грошовими коштами на банківському рахунку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, за вимогами якої просив скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначав про необґрунтованість оскаржуваної ухвали та невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Водночас посилався на те, що слідчим суддею оголошено лише резолютивну частину ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу буде доповнено після отримання та ознайомлення з повним текстом судового рішення.
У подальшому захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги, які за своїм змістом містять зміну первісно заявлених апеляційних вимог. У цих доповненнях сторона захисту зазначала, що не оспорює оскаржувану ухвалу в частині самого факту накладення арешту, переліку арештованого майна та підстав його накладення.
Зокрема, захисник вказував, що сторона захисту не оспорює перелік арештованого майна, а саме квартири та грошових коштів на банківських рахунках станом на 19 травня 2026 року, а також накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна за ч.4 ст.368 КК.
Разом з цим зазначав, що предметом апеляційного перегляду є обсяг встановлених оскаржуваною ухвалою обмежень щодо грошових коштів підозрюваної. Так, на його думку, слідчий суддя не врахував, що на ім`я ОСОБА_5 у банківській установі також відкрито рахунок для отримання пенсії, тому резолютивна частина ухвали має бути доповнена вказівкою про те, що наступні кошти, які надходитимуть на рахунки після 19 травня 2026 року у вигляді пенсійних зарахувань, також не підлягають арешту.
Крім того, захисник вважав, що сформульована в оскаржуваній ухвалі заборона розпоряджатися грошовими коштами не враховує обов`язок ОСОБА_5 внести заставу, визначену ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 травня 2026 року у справі №991/6499/26, та фактично унеможливлює виконання цього процесуального обов`язку з урахуванням її майнового стану. На переконання захисника, усунути цей недолік можливо шляхом конкретизації порядку виконання ухвали та визначення обсягу обмежень щодо розпорядження наявними коштами без зміни статусу цих коштів як арештованого майна.
У зв`язку з цим захисник ОСОБА_7 просив дослідити додаткові докази, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна задовольнити частково. Зокрема, просив передбачити, що наступні кошти, які надходитимуть на рахунки ОСОБА_5 після 19 травня 2026 року як заробітна плата та/або пенсійні зарахування, арешту не підлягають, а також визначити, що накладений арешт не поширюється на видаткову операцію з перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 у сумі 987 586 грн. 83 коп. та з рахунку № НОМЕР_2 у сумі 95 897 грн. 92 коп. на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду з метою внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 травня 2026 року у справі №991/6499/26.

Позиції учасників судового провадження.
Підозрювана ОСОБА_5 та її захисники в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з урахуванням змінених апеляційних вимог, за якими просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна задовольнити частково, конкретизувавши обсяг встановлених обмежень щодо арештованих грошових коштів з огляду на необхідність виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги з урахуванням змінених апеляційних вимог сторони захисту.

Мотиви суду.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
З урахуванням з`ясованого до початку апеляційного розгляду обсягу змінених апеляційних вимог сторони захисту предметом апеляційного перегляду є не законність арешту майна як такого, а спосіб накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку підозрюваної в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».
За змістом ст.16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який відповідно до ч.1 ст.170 КПК полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. За п.3 ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст.170 КПК, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Водночас за ч.4 ст.173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Як убачається з оскаржуваної ухвали, арешт на майно ОСОБА_5 накладено з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Слідчий суддя виходив із того, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні за ч.4 ст.368 КК, зазначене майно належить їй на праві власності, а незастосування арешту може призвести до його відчуження або розпорядження грошовими коштами на банківському рахунку.
Під час апеляційного розгляду сторона захисту не оспорювала сам факт накладення арешту, перелік арештованого майна та підставу його накладення. З огляду на це колегія суддів не встановила підстав для висновку про незаконність арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, застосованого з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.
Разом з тим після постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею Вищого антикорупційного суду 25 травня 2026 року у справі №991/6499/26 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави. За змістом ч.6 ст.182 КПК підозрюваний, який не тримається під вартою, зобов`язаний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.
Колегія суддів враховує, що арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження не повинен застосовуватися у спосіб, який без достатньої процесуальної необхідності унеможливлює виконання іншого судового рішення у цьому ж кримінальному провадженні. Водночас дозвіл на разову видаткову операцію з перерахування частини арештованих коштів на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду для внесення застави не є вільним розпорядженням цими коштами підозрюваною та не нівелює мету арешту майна.
Такі кошти не передаються підозрюваній у вільне користування, а спрямовуються на депозитний рахунок суду для виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді застави. Тобто вони залишаються під процесуальним контролем у межах кримінального провадження, а їх перерахування не створює ризику приховування, втрати, відчуження чи використання коштів на інші цілі.
За таких обставин колегія суддів вважає за можливе змінити ухвалу слідчого судді в частині способу накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», визначивши, що накладений арешт не поширюється на видаткову операцію з перерахування грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 у сумі 987 586 грн. 83 коп. на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду з метою внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді від 25 травня 2026 року у справі №991/6499/26.
Щодо вимог сторони захисту в іншій частині, зокрема стосовно коштів на рахунку № НОМЕР_2 , колегія суддів виходить із того, що надані матеріали вказують на використання цього рахунку для пенсійних зарахувань і за змістом оскаржуваної ухвали арешт на кошти на зазначеному рахунку останньою не накладено. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час вирішення питання про арешт майна правильно встановив правову підставу для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, визначив майно, на яке може бути накладено арешт, та обґрунтовано виходив із необхідності забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Разом з тим після постановлення оскаржуваної ухвали виникла додаткова процесуальна обставина, пов`язана із застосуванням до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави, що потребує точкової зміни способу накладення арешту на грошові кошти без скасування арешту як такого та без зміни його мети.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - зміні лише в частині способу накладення арешту на грошові кошти. В іншій частині ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.170, 173, 404, 407, 422, 532 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2026 року в частині способу накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку в АТ«РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (код ЄДРПОУ 14305909) - змінити.
У цій частині постановити нову ухвалу, відповідно до якої накладений цією ухвалою арешт у вигляді заборони відчуження та розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на банківському рахунку в AT «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (код ЄДРПОУ 14305909), станом на день отримання підозри ОСОБА_5 (19 травня 2026 року), не поширюється на видаткову операцію з перерахування грошових коштів, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , у сумі 987 586 (дев`ятсот вісімдесят сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 83 копійки, на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду (код ЄДРПОУ 42836259, IBAN UA678201720355279004000096000) з метою внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 травня 2026 року у справі № 991/6499/26, із зазначенням у призначенні платежу: «Застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25 травня 2026 року у справі №991/6499/26». 
В іншій частині ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20 травня 2026 року залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________   _______________   _______________
ОСОБА_1     ОСОБА_2     ОСОБА_3