КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2026 року Київ справа №320/39678/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу,
в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського обласного центру зайнятості, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Київського обласного центру зайнятості від 27.05.2025 № 195/01-28.01.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваним наказом відповідача від 27.05.2025 №195/01-28.01 затверджено рішення, прийняте комісією Київського обласного центру зайнятості з питань розгляду порушень умов договору про надання мікрогрантів/грантів на створення або розвиток власного бізнесу від 27.05.2025 №9 про стягнення з позивача коштів мікрогранту в сумі 248264,00 грн у зв`язку з невиконанням обов`язкової умови договору про надання мікрогранту на підставі пунктів 20, 21 Порядку. Підставою для прийняття такого рішення відповідачем слугувало невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, а саме не створення позивачем двох робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та не працевлаштування на них осіб.
Проте позивач вважає, що при прийняті оскаржуваного наказу відповідачем порушено принцип правової визначеності (принципу легітимних очікувань).
Зокрема, позивач на обґрунтування позовних вимог посилається на те, що законодавством України не передбачено строк протягом якого регіональний центр зайнятості має винести рішення про повернення коштів мікрогранту з моменту виявлення порушення, але з моменту складання відповідачем Акта перевірки дотримання умов договору про надання мікрогранту від 23.02.2024 №1059-2/1 до винесення оскаржуваного наказу пройшло більше 15-ти и місяців. Протягом цього періоду позивач мав право розраховувати що до нього не буде застосовано господарських санкцій з боку відповідача, після спливу розумного строку для їх застосування, а тому позивачем сплачувались податки та заробітна плата найманим працівникам відповідно до умов як договірних зобов`язань, так і вимог чинного законодавства України.
Таким чином позивач вважає, що бездіяльність відповідача, щодо невинесення оскаржуваного наказу протягом розумного строку, призвела до правомірних очікувань позивача, що до нього не буде застосовано господарських санкцій з боку відповідача, і позивачем умови Договору виконувались в повному обсязі.
Також позивач стверджує, що в заяві про приєднання до Договору про надання мікрогранту від 26.07.2023 обов`язковою умовою виконання якої повинен забезпечити отримувач (позивач) протягом строку дії договору, є створення двох робочих місць. Таким чином відповідальність позивача в даному випадку мала б наступати саме за не створення протягом шести місяців двох робочих місць, а не як зазначено у висновку Акта перевірки дотримання умов договору про надання мікрогранту від 23.02.2024 року №1059-2/1 (який був підставою для винесення оскаржуваного наказу) - за порушення термінів працевлаштування осіб. Отже позивач вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, а саме об`єктивна сторона.
Крім того позивач вказує на те, що 21.08.2023 між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №1 про постачання товарно-матеріальних цінностей, а саме товарів спортивного призначення, для облаштування дитячого спортивного залу, фітнес-залу. на суму 248264,00 грн. Поставка товару повинно було бути здійснена впродовж 20 днів з моменту оплати. Проте ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно виконав умови договору та надав довідку про визнання факту не можливості вчасного виконання зобов`язань в повному обсязі згідно Договору № 1 від 21.08.2023 через форс-мажорні обставини, відключення електроенергії у Сумській області. Позивач листом від 01.07.2025 надав пояснення на лист-претензію відповідача та таким чином намагався врегулювати спір в позасудовому порядку. А відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це. якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив ним було проведено перевірку дотримання позивачем умов Договору про надання мікрогранту, якою встановлено та у акті №1059-2/1 від 23.02.2024 зафіксовано факт невиконання отримувачем (позивачем) мікрогранту - обов`язкової умови Договору щодо створення робочих місць та працевлаштування на них осіб в шестимісячний строк з дня зарахування коштів мікрогранту.
У зв`язку з чим Київським ОЦЗ, як регіональним центром зайнятості, 27.05.2025 на засіданні комісії з питань розгляду порушень умов договору про надання мікрогрантів/грантів на створення або розвиток власного бізнесу прийняте рішення, зокрема, про визнання ФОП ОСОБА_1 отримувачем мікрогранту, яким не виконано обов`язкову умову Договору та стягнення з нього коштів мікрогранту в сумі 248264,00 грн.
Таким чином дії відповідача є цілком правомірні та обґрунтовані.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
14.06.2023 позивачем з допомогою Єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія» подано до АТ «Ощадбанк» (далі - Уповноважений банк) заяву на отримання гранту на власну справу №317GYР та бізнес-план, якими передбачено створення вказаним суб`єктом господарювання двох робочих місць, починаючи з першого кварталу реалізації проекту.
Наказом Державного центру зайнятості №101 від 07.07.2023 «Про надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу» ухвалено рішення про надання мікрогрантів 306 отримувачам на загальну суму 72350012,00 грн. В Додатку №1 до зазначеного наказу міститься список заявників, які отримали позитивне рішення комісії ДЦЗ та набрали найбільшу сукупну кількість балів у межах наявної граничної суми мікрогрантів, визначеної Мінекономіки, у період з 05.06.2023 по 18.06.2023. В списку заявників, що отримали мікрогрант є заява №317GYР від 14.06.2023 за порядковим номером 238 з підсумковим балом 174 та із сумою проекту 248264,00 грн.
26.07.2023 позивачем подано заяву про приєднання до Договору про надання мікрогранту (а.с. 49), згідно якої позивач приєднується до умов Договору про надання мікрогранту у розмірі 248264,00 грн. (далі - Договір), який оприлюднений на офіційному сайті ДЦЗ в мережі інтернет.
08.08.2023 на виконання умов вказаного Договору Уповноваженим банком на банківський рахунок позивача зараховано кошти мікрогранту в розмірі 248264,00 грн.
23.02.2024 у відповідності до підпункту 1 пункту 4 розділу VI Договору, пункту 21 Порядку надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання грантів бізнесу» від 21.06.2022 №738 (далі - Порядок), Іванківським відділом Вишгородської філії Київського ОЦЗ в присутності позивача проведено перевірку дотримання ним умов Договору, за результатами якого складено акті перевірки умов договору про надання мікрогранту №1059-2/1 (а.с. 50).
Вказаною перевіркою встановлено факт невиконання отримувачем мікрогранту обов`язкової умови Договору щодо створення робочих місць та працевлаштування на них осіб в шестимісячний строк з дня зарахування коштів мікрогранту.
У вказаному акті №1059-2/1 зроблено висновок про порушені терміни працевлаштування позивачем осіб, відповідно до пункту 20 Порядку. Станом на 22.02.2024 поданий звіт 3-ПН до Іванківського відділу (дата звіту 12.02.2024) що здійснюється підбір кандидатів, заплановані співбесіди, вирішується питання працевлаштування.
У поясненнях до акту перевірки позивачем зазначено, що причиною затримки створення нових робочих місць є невчасна поставка обладнання за договором поставки №1 від 21.08.2023 (проблеми з митницею та пропуском товару на кордоні), а також специфікою пошуку працівника (робота з дітьми у фітнес-залі), що він вважає форс-мажорними обставинами. Водночас, доказів звернення до Торгово-промислової палати України для отримання сертифікату про форс-мажорні обставини за Договором про надання мікрогранту і подання Державному центру зайнятості письмового повідомлення про настання таких форс- мажорних обставин отримувачем мікрогранту надано не було.
09.09.2024 Іванківським відділом Вишгородської філії Київського ОЦЗ в присутності позивача проведено перевірку дотримання ним умов Договору, за результатами якого складено акті перевірки умов договору про надання мікрогранту № 1059-2/8 (а.с. 54), яким встановлено порушення термінів працевлаштування осіб згідно Порядку.
27.05.2025 відповідачем, як регіональним центром зайнятості, на засіданні комісії з питань розгляду порушень умов договору про надання мікрогрантів/грантів на створення або розвиток власного бізнесу прийнято рішення, зокрема, про визнання позивача отримувачем мікрогранту, яким не виконано обов`язкову умову Договору та стягнення з нього коштів мікрогранту в сумі 248264,00 грн. Вказане рішення затверджене наказом директора Київського ОЦЗ від 27.05.2025 №195/01-28.01 (а.с. 15).
05.06.2025 відповідачем на адресу позивача надіслано лист-претензію від №1788/07.02/01-36 (а.с. 16) з вимогою про повернення коштів мікрогранту. У листі-претензії, крім іншого, акцентовано на необхідності дотримання порядку засвічення форс-мажорних обставин за Договором (у разі їх наявності) та додатково поінформовано про право на звернення до Державного центру зайнятості із заявою про розстрочення повернення коштів мікрогранту.
За результатами розгляду письмових пояснень позивача від 01.07.2025 № 5 (а.с. 22-24) відповідачем у листі від 18.07.2025 вих.№2336/07.02/01-36 (а.с. 25-27) повторно роз`яснено порядок засвідчення форс-мажорних обставин згідно з умовами Договору та наголошено на тому, що довідка позивача про форс-мажорні обставини за договором поставки не є документом, що засвідчує існування форс-мажорних обставин за договором про надання мікрогранту. Повідомлено, що оскільки позивачем не виконано обов`язкову умову Договору у період 09.08.2023 по 09.02.2024 та не надано відповідачу документального підтвердження існування форс-мажорних обставин, які обумовили порушення строку створення нових робочих місць та працевлаштування на них працівників, наразі у відповідача відсутні правові підстави для перегляду рішення про стягнення з позивача коштів мікрогранту.
Не погоджуючись з таким наказом відповідача від 27.05.2025 № 195/01-28.01 позивач і звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд бере до уваги таке.
Згідно пункту 3 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд, при вирішенні даної справи, керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Правові та економічні засади державної політики у сфері підтримки та розвитку малого і середнього підприємництва визначає Закон України «Про розвиток та державну підтримку малого і середнього підприємництва в Україні» від 22.03.2012 № 4618-VI (далі - Закон № 4618-VI).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4618-VI метою державної політики у сфері розвитку малого і середнього підприємництва в Україні є:
1) створення сприятливих умов для розвитку малого і середнього підприємництва;
2) забезпечення розвитку суб`єктів малого і середнього підприємництва з метою формування конкурентного середовища та підвищення рівня їх конкурентоспроможності;
3) стимулювання інвестиційної та інноваційної активності суб`єктів малого і середнього підприємництва;
4) сприяння провадженню суб`єктами малого і середнього підприємництва діяльності щодо просування вироблених ними товарів (робіт, послуг), результатів інтелектуальної діяльності на внутрішній і зовнішній ринки;
5) забезпечення зайнятості населення шляхом підтримки підприємницької ініціативи громадян.
А згідно статті 12 Закону № 4618-VI державна підтримка надається суб`єктам малого і середнього підприємництва, які відповідають критеріям, встановленим частиною третьою статті 55 Господарського кодексу України.
Державна підтримка передбачає формування програм, в яких визначається механізм цієї підтримки. Програми державної підтримки розробляються та впроваджуються спеціально уповноваженим органом у сфері розвитку малого і середнього підприємництва із залученням інших центральних органів виконавчої влади та громадських організацій, що представляють інтереси суб`єктів малого і середнього підприємництва. Державні програми підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України в установленому законом порядку.
Державна підтримка суб`єктам малого і середнього підприємництва у сферах, формування та реалізацію яких забезпечує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну аграрну політику, державну політику у сферах сільського господарства та з питань продовольчої безпеки держави, надається за умови їх реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі "Державний аграрний реєстр" та використання даних такої системи та/або програмних засобів її ведення відповідно до закону.
Як вже було вказано вище постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2022 №738 затверджено Порядок надання мікрогрантів на створення або розвиток власного бізнесу (далі - Порядок).
Також наказом Міністерства економіки України від 06.07.2022 №1969, затверджена форма договору про надання мікрогранту (у редакції наказу Міністерства економіки України від 24.05.2023 №4021). Умови Договору про надання мікрогранту оприлюднені на офіційному сайті Державного центру зайнятості (далі - ДЦЗ) в мережі Інтернет, вільний доступ до яких здійснюється за адресою www.dcz.gov.ua.
Згідно з преамбулою Договору, цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і може бути укладений лише шляхом приєднання отримувача до всіх його умов в цілому шляхом надання Уповноваженому банку Заяви про приєднання до умов цього договору в порядку, передбаченому цим договором.
Цей Договір укладається виключно суб`єктом господарювання щодо якого ДЦЗ прийняв рішення про надання мікрогранту та який відповідно може набути прав та обов`язків отримувача, передбачених цим договором. Інформацію про суб`єктів господарювання щодо яких прийняте зазначене рішення ДЦЗ надає Уповноваженому банку. Умови цього договору доводяться ДЦЗ до відома отримувачів шляхом оприлюднення його на сайті його тексту у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи ДЦЗ (пункт 1 розділу XIII Договору).
Згідно пункту 2 розділу XIII Договору він укладається шляхом приєднання отримувачем до його умов шляхом подання до Уповноваженого банку належним чином заповненої та підписаної отримувачем (його уповноваженим представником) заяви про приєднання (в трьох ідентичних примірниках), яка оформляється у письмовій формі. Договір вважається укладеним з дати проставляння Уповноваженим банком (його представником) відмітки на поданій йому отримувачем заяві про приєднання.
Умови цього Договору можуть бути змінені в односторонньому порядку шляхом розміщення ДЦЗ нової редакції договору (у вигляді файлу, на який накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи ДЦЗ) на сайті не пізніше, ніж за 7 днів до дати набрання чинності такими змінами. Отримувач зобов`язується регулярно ознайомлюватись з опублікованими на сайті новими редакціями договору. Датою ознайомлення отримувача з оприлюдненою інформацією вважається момент, з якого інформація отримала вигляд доступної для отримувача відповідно до умов цього договору (пункт 3 розділу XIII Договору).
Відповідно до абзацу 3 пункту 20 Порядку обов`язковою умовою договору мікрогранту, крім надання мікрогранту отримувачам, визначеним абзацами другим та п`ятим пункту 4 цього Порядку, є створення протягом шести місяців з дня зарахування коштів на рахунок отримувача в уповноваженому банку робочих місць залежно від розміру мікрогранту, визначеного пунктом 4 цього Порядку, та працевлаштування на них осіб на строк не менш як 24 місяці протягом трирічного строку реалізації проекту. У разі призову отримувача на військову службу під час мобілізації або укладення контракту на проходження військової служби, що підтверджується відповідними документами та заявою на ім`я керівника регіонального центру зайнятості, виконання обов`язкової умови договору мікрогранту тимчасово зупиняється та продовжується після демобілізації отримувача.
Згідно з абзацом 8 пункту 20 Порядку у разі невиконання обов`язкової умови договору мікрогранту, зокрема, не створення отримувачем робочих місць протягом шести місяців з дня зарахування коштів на його рахунок та не працевлаштування на них осіб згідно з умовами цього порядку, сума мікрогранту протягом одного місяця після закінчення такого шестимісячного періоду повертається отримувачем у повному обсязі уповноваженому банку на рахунок, з якого здійснюється перерахування мікрогранту.
Відповідно до частини першої статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (частина третя статті 254 ЦК України).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами спору на виконання умов Договору Уповноваженим банком 08.08.2023 на банківський рахунок позивача (ФОП ОСОБА_1 ) зараховано кошти мікрогранту в розмірі 248264,00 грн.
Таким чином, з огляду на дату зарахування коштів мікрогранту позивачем у період з 09.08.2023 по 09.02.2024 включно мало бути створено два робочих місця з працевлаштуванням на них працівників відповідно до умов Договору та Порядку.
Водночас, як встановлено в актах перевірки умов договору про надання мікрогранту від 23.02.2024 №1059-2/1 та від 09.09.2024 № 1059-2/8 встановлено факт невиконання отримувачем мікрогранту обов`язкової умови Договору щодо створення робочих місць та працевлаштування на них осіб в шестимісячний строк з дня зарахування коштів мікрогранту.
Тобто позивачем порушені терміни працевлаштування позивачем осіб, відповідно до пункту 20 Порядку.
Порушення позивачем термінів працевлаштування осіб, відповідно до пункту 20 Порядку визнається і не заперечується і позивачем, проте в обгрунтування поважності такого порушення позивачем вказується на існування форс-мажорних обставини з посиланням на статтю 617 ЦК України. Доказом існування форс-мажорних обставин за Договором позивач вважає лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1.
Так, листом від 01.07.2025 позивачем надано пояснення на лисі-претензію відповідача. 
Позивачем було зазначено, що 21.08.2023 між ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №1 про постачання товарно-матеріальних цінностей, а саме товарів спортивного призначення, для облаштування дитячого спортивного залу, фітнес-залу на суму 248264, 00 грн. Постачання повинно було бути зроблено впродовж 20 днів з моменту оплати.
За Платіжною інструкцією №1 від 23.08.2023 ФОП ОСОБА_1 вчасно перерахував кошти у розмірі 248264.00 грн ФОП ОСОБА_2 згідно рахунку № НОМЕР_1 від 21.08.2023, але відвантаження в зазначений 20-ти денний термін не відбулось, а відбулось частинами зі значним порушенням терміну поставки, а саме:
- 01.09.2023 накладна № 1337170823 на суму 55 730, 00 грн;
- 05.10.2023 накладна № 133 7170824 на суму 122 380, 00 грн, з порушенням на терміну поставки на 43 календарні дні;
- 0 7.11.2023 накладна № 133 7170825 від 0 7.11.2023 на суму 39 652, 00 грн, з порушенням на терміну поставки на 76 календарних днів;
- 04.12.2023 накладна № 133 7170826 від 04.12.2023 на суму 305 02, 00 грн, з порушенням на терміну поставки на 103 календарні дні; 
Загальний обсяг не вчасно виконаних зобов`язань складає 192 534, 00 грн, що у відсотковому співвідношенні складає понад 77,5 % недопоставки на обумовлену дату.
ФОП ОСОБА_3 надав довідку від 30.06.2025 №30/06-1, відповідно до якої підтвердив, що через настання обставин форс - мажору, а саме військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року, не зміг виконати пункт 2, підпункт 2.3 і передати в повному обсязі ФОП ОСОБА_1 товар на суму 248 264, 00 грн за рахунком - фактурою №1337170823 від 21.08.2023 Доставку товару в повному обсязі було здійснено 04.12.2023. Підтвердив, що період з 23.08.2023 до 04.12.2023 були складнощі з виготовленням товару через те, що відбулись постійні перебої в електропостачанні, була зміна підрядників, відбувся пошук нових людей для роботи на виробництві. Внаслідок настання та дії форс - мажорних обставин для мене було неможливим повне виконання взятих зобов`язань у визначений 20-денний термін. 
З приводу наведеного суд зазначає наступне.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин визначний у розділі X Договору, відповідно до пункту 1 якого сторона звільняється від визначеної цим договором та законодавством України відповідальності запевне або часткове порушення цього договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин, визначених у цьому договорі, за умови, що їх настання було засвідчено довідкою Торгово-промислової палати України у визначеному цим договором порядку. Про настання та припинення форс-мажорних обставин Сторона зобов`язана повідомити в письмовій формі іншу Сторону цього договору протягом трьох днів з дня настання або припинення таких обставин відповідно.
Відповідно до вимог статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (пункт 6.9 постанови ВП ВС від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина друга статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).
Згідно пунктів 3.1 - 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014 №40(3) (далі - Регламент) Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно впливають на виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.
Дія таких обставин може бути викликана:
- винятковими погодними умовами і стихійним лихом (Acts of God) (епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо);
- непередбаченими обставинами, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись, ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго), дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дія суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, обмеження комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту тощо);
- умовами, регламентованими відповідними рішеннями та актами державних органів влади, закриттям морських проток, ембарго, забороною (обмеження) експорту/імпорту тощо.
Вищезазначений перелік обставин не є вичерпним.
Не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.
Сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Пунктами 6.1 та 6.2 Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В свою чергу відповідно до 6.12 Регламенту сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України / регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин. У сертифікаті для сільгоспвиробників вказуються відомості щодо заявника, несприятливі погодні обставини, що викликали загибель чи пошкодження сільськогосподарських культур, площа загиблих (пошкоджених) с/культур та інші відомості, які стосуються конкретного заявника. У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) щодо податкових обов`язків / обов`язкових платежів вказується інформація про заявника, місце державної реєстрації, ідентифікаційний код, державна податкова інспекція, в якій платник податків зареєстрований, зобов`язання, обставини, докази, на які посилається зацікавлена особа, що унеможливлюють виконання податкових обов`язків / здійснення обов`язкових платежів у встановлений термін, та інші відомості, зокрема, про неможливість здійснення господарської діяльності тощо. 
Таким чином, документом що засвідчує форс-мажорні обставини є сертифікат про форс- мажорні обставини.
Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому позивач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Суд наголошує, що наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форсмажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. 
Наведене відповідає позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Згідно з частиною 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №910/6519/24 від 18.02.2025.
Правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, відповідно до якої потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.
Так, позивач звертався до Торгово - промислово палати України Вх №340-05 від 03.06.2025 з заявою про засвідчення форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов`язаннями, проте отримав відмову у розгляді, бо не Ворушив умов Договору з ФОП ОСОБА_2 .
Крім того, ФОП ОСОБА_2 довідкою підтвердив про відсутність можливості виконати належним чином свої зобов`язання, у визначені договором поставки №1 від 21.08.2023 строки, у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин.
Аналіз встановлених обставин справи та наведених вище норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, про наявність форс-мажорних обставин у період з 09.08.2023 по 09.02.2024, що унеможливили своєчасне виконання позивачем обов`язкової умови Договору.
Щодо посилання позивачем в позовній заяві як на одну з підстав позову на неможливості початку діяльності по причині невчасної поставки контрагентом обладнання на 103 дні, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 21.08.2023 між позивачем (ФОП ОСОБА_1 ) з ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №1 про постачання товарно-матеріальних цінностей, а саме товарів спортивного призначення, для облаштування дитячого спортивного залу, фітнес-залу на суму 248264.00 грн. Постачання повинно було бути зроблено впродовж 20 днів з моменту оплати. 
Як вказує позивач за платіжною інструкцією №1 від 23.08.2023 ним вчасно перераховано кошти у розмірі 248264.00 грн до ФОП ОСОБА_2 згідно рахунку №1337170823 від 21.08.2023, проте відвантаження товару в зазначений 20-ти денний термін не відбулось.
Водночас, як вбачається з додатків до позовної заяви та не заперечується позивачем, поставка переліченого обладнання здійснювалася з вересня по грудень 2023 року у такій послідовності: 
01.09.2023 поставлено обладнання на суму 55730,00 грн (видаткова накладна №1337170823 від 01.09.2023);
05.10.2023 поставлено обладнання на загальну суму 122380,00 грн (видаткова накладна №1337170824 від 05.10.2023);
07.11.2023 поставлено обладнання на суму 39652,00 грн (видаткова накладна №1337170825 від 07.11.2023);
04.12.2023 поставлено обладнання на суму 30502,00 грн (видаткова накладна №1337170826 від 04.12.2023).
Вказаним підтверджується, що вже в першому кварталі реалізації проекту (з 09.08.2023 по 09.11.2023) позивачем оновлено спортивне обладнання на 88% із використанням до 04.12.2023 наявного у нього обладнання на 12% від обсягу запланованого оновлення. Враховуючи технічні характеристики обладнання, його використання за цільовим призначенням не вимагало попереднього монтажу в одну конструкцію. Отже у позивача була наявна затримка поставки чергової партії товару перешкоджала початку роботи, а отже унеможливлювала почати діяльності упродовж 103 днів (строк затримки поставки останньої партії товару) та не давала можливість працевлаштування працівників у період з 09.08.2023 по 09.02.2024.
Стосовно доводів позивача про своєчасність подання ним звітності за формою №3-ПН суд зазначає, що відповідно до абзаців 4, 5 пункту 20 Порядку, для виконання отримувачем обов`язкової умови договору щодо працевлаштування міський, районний, міськрайонний центр зайнятості, філія регіонального центру зайнятості (далі - центр зайнятості) за місцем укладення договору мікрогранту інформує суб`єкта господарювання про можливість укомплектування робочих місць особами з числа зареєстрованих безробітних. 
Центр зайнятості та суб`єкт господарювання вживають спільних заходів для добору працівників із числа зареєстрованих безробітних. За відсутності у центрі зайнятості зареєстрованих безробітних, які можуть бути працевлаштовані на робочі місця, створені суб`єктом господарювання, комплектування таких робочих місць здійснюється суб`єктом господарювання самостійно. 
Разом з тим, співпраця центру зайнятості з суб`єктом господарювання по укомплектуванню робочих на новостворені робочі місця починається після отримання від такого суб`єкта господарювання інформація наявні вакансії відповідно до Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 12 квітня 2022 року №827-22.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи позивачем поінформовано центр зайнятості про наявні вакансії 12.02.2024. 
Суд бере до уваги, що позивачем було працевлаштовано працівників ОСОБА_4 на посаду фітнес-тренера з 11.03.2024 та ОСОБА_5 на посаду хореографа з 08.04.2024 за направленнями Іванківського відділу Вишгородської філії Київського ОЦЗ.
Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено судовий збір на загальну суму 3028, 00 грн. 
Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3028, 00 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 КАС України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Київського обласного центру зайнятості від 27.05.2025 № 195/01-28.01.
Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 (три тисяч двадцять вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Київського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ 03491085; адреса: вул. провул. Будівельників, буд. 5 а, м. Київ, 02100).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова 

Горобцова Я.В.