ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/2067/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді: Принцевської Н.М.
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна"
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 про передачу справи на розгляд іншого суду (повний текст ухвали складено 19.03.2026)
по справі № 915/2067/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агроф`юче" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрексал") 
про стягнення 5 470 119,57 грн,
(суддя першої інстанції: Ільєва Л.М., дата та місце ухвалення рішення: 18.03.2026, Господарський суд Миколаївської області, м. Миколаїв),

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів в загальному розмірі 5 470 119,57 грн, з яких: 3 676 036,42 грн – заборгованості за поставлений товар; 577 137,70 грн – пені; 481 738,17 грн – процентів річних; 735207,28 грн – штрафу.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на неналежне виконання Відповідачем умов Договору поставки 44564869/2025 від 14.01.2025, який укладено між сторонами, в частині належної та своєчасної оплати за товар в порядку та на умовах, що визначені вказаним Договором та Специфікаціями від 14.01.2025, від 16.01.2025, від 21.01.2025, від 04.04.2025, від 11.04.2025, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3676036,42 грн. За порушення виконання грошових зобов`язань Позивачем нараховано Відповідачу відповідно до приписів ст. 232 Господарського кодексу України та умов п. 6.3, 6.4, 6.9 Договору пеню у розмірі 577137,70 грн, штраф 20% у розмірі 735207,28 грн, а також відповідно до п. 6.5 договору і ст. 625 Цивільного кодексу України 26% річних у розмірі 481738,17 грн.
18.03.2026 від представника Позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. №3598/26), в якій Позивачем було повідомлено про зміну найменування та місцезнаходження Відповідача, у зв`язку з чим Позивач просив суд змінити найменування Відповідача у справі № 915/2607/25 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія “Агроф`юче” на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал”.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 змінено найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35; код ЄДРПОУ 44564869) на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12; код ЄДРПОУ 44564869) та передано за територіальною підсудністю матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дрексал” про стягнення 5470119,57 грн до Господарського суду міста Києва.
Так, під час підготовчого засідання 18.03.2026 судом було з`ясовано, що Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (код ЄДРПОУ 44564869; місцезнаходження: 54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35) було змінено найменування і місцезнаходження. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за параметром пошуку по коду ЄДРПОУ 44564869 містяться відомості про юридичну особу з найменуванням Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” з місцезнаходженням Україна, 01135, місто Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12.
З огляду на викладене, суд вважав за необхідне змінити найменування Відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35; код ЄДРПОУ 44564869) на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12; код ЄДРПОУ 44564869).
Крім того, оскільки судом було встановлено, що на час розгляду справи Відповідачем змінено адресу місцезнаходження, наявні підстав для передачі даної справи за територіальною підсудністю на підставі п.1, ч.1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України.
Не погоджуючись з такою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 про передачу справи на розгляд іншого суду по справі № 915/2067/25.
Апелянт зазначає, що на момент подання позовної заяви найменування Відповідача і його місцезнаходження були наступні: Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35).
Після відкриття провадження у справі, проведення щонайменше одного судового засідання, ознайомлення представника Відповідача з матеріалами справи, Відповідач змінив найменування, місцезнаходження, учасників та керівника. Наслідком таких дій стала нова назва Відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12; код ЄДРПОУ 44564869).
На думку Позивача, висновки суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду на підставі п.1, ч.1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України є помилковими, позаяк застосуванню підлягає положення ч. 2. ст. 31 Господарського процесуального кодексу України, а саме: справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду. Однак, суд першої інстанції їх не врахував.
Апелянт зазначає, що з міна місцезнаходження відповідача в процесі розгляду справи у суді не може бути підставою для передачі справи на розгляд іншого суду, оскільки суперечить вказаним нормам процесуального права, а також основним засадам господарського судочинства, зокрема, щодо розумності строків розгляду справи судом та неприпустимості зловживання процесуальними правами й може призвести до порушення захищеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 по справі №915/2067/25; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 по справі №915/2067/25 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; повідомлено учасників судового процесу, що у зв`язку з набранням чинності з 18.10.2023 змін до Господарського процесуального кодексу України, учасники судових проваджень, визначених у статті 6 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язані зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/2067/25.
06.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/2067/25.
Відповідач своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на апеляційну скаргу в строк, визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про відкриття провадження у справі не надав, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” про стягнення грошових коштів в загальному розмірі 5 470 119,57 грн, з яких: 3 676 036,42 грн – заборгованості за поставлений товар; 577 137,70 грн – пені; 481 738,17 грн – процентів річних; 735207,28 грн – штрафу.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на неналежне виконання Відповідачем умов Договору поставки 44564869/2025 від 14.01.2025, який укладено між сторонами, в частині належної та своєчасної оплати за товар в порядку та на умовах, що визначені вказаним Договором та Специфікаціями від 14.01.2025, від 16.01.2025, від 21.01.2025, від 04.04.2025, від 11.04.2025, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3676036,42 грн. За порушення виконання грошових зобов`язань Позивачем нараховано Відповідачу відповідно до приписів ст. 232 Господарського кодексу України та умов п. 6.3, 6.4, 6.9 Договору пеню у розмірі 577137,70 грн, штраф 20% у розмірі 735207,28 грн, а також відповідно до п. 6.5 договору і ст. 625 Цивільного кодексу України 26% річних у розмірі 481738,17 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/2067/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 23.01.2026 о 15:30 год. (з урахуванням виправлень, внесених згідно з ухвалою суду від 25.12.2025).
17.12.2025 від представника позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшло клопотання про участь у підготовчому засіданні по справі № 915/2067/25, що призначено на 23.01.2026, та всіх наступних засіданнях суду у вказаній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. № 18020/25).
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2026 у справі №915/2067/25 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) (вх. № 18020/25 від 17.12.2025).
22.01.2026 від представника Відповідача – Бевко О.А. до господарського суду надійшла заява (вх. №991/26), в якій заявник просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи №915/2067/25 (відповідно до відмітки про ознайомлення, представник Бевко О.А. ознайомився з матеріалами справи 04.02.2026).
Крім того, 22.01.2026 від представника Відповідача – Бевко О.А. до господарського суду надійшла заява (вх. №992/25), в якій заявник просив суд відкласти підготовче засідання на іншу дату та час у зв`язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, визначитися з правовою позицією щодо поданого позову та підготовкою відзиву на позовну заяву.
23.01.2026 від представника Позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли заперечення щодо заяв та клопотань заявника (вх. №1031/26), в яких Позивач просив суд повернути без розгляду заяву Відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки Відповідачем не зареєстровано кабінет в ЄСІТС, представником Відповідача не подано до суду документів, які б підтверджували наявність у нього хвороби, чи перебування на лікуванні; у поданому представником Відповідача клопотанні не зазначено інформацію щодо наявності/відсутності Електронного кабінету у Відповідача.
Розгляд справи в підготовчому засіданні 23.01.2026 о 15:30 год. не відбувся у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Миколаєві та Миколаївській області повітряної тривоги, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2026 у справі №915/2067/25 підготовче засідання призначено на 09.02.2026 о 09:00 год.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.02.2026 у справі №915/2067/25 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 09.03.2026 о 09:30 год.
11.02.2026 від представника Позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшли додаткові пояснення щодо порядку здійснення поставки і передачі товару за спірним Договором, зокрема, за Специфікаціями, за якими наявна заборгованість (вх. №1909/26), до яких додано копії актів зняття товарів з відповідального зберігання, роздруківка електронного листа Відповідача з транспортними інструкціями та лист Відповідача на відвантаження товару.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.03.2026 у справі №915/2067/25 підготовче засідання відкладено на 18.03.2026 о 15:00 год.
18.03.2026 від представника Позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. №3598/26), в якій Позивачем було повідомлено про зміну найменування та місцезнаходження Відповідача, у зв`язку з чим Позивач просив суд змінити найменування Відповідача у справі № 915/2607/25 з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал”.
В підготовче засідання, призначене на 18.03.2026, представник Відповідача, як і у всі попередні судові засідання, не з`явився.
Як зазначалось раніше, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 змінено найменування Відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35; код ЄДРПОУ 44564869) на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12; код ЄДРПОУ 44564869) та передано за територіальною підсудністю матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дрексал” про стягнення 5470119,57 грн до Господарського суду міста Києва.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для передачі справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва, виходячи з наступного.
Об`єктом апеляційного перегляду у даному випадку є ухвала місцевого господарського суду, якою справу №915/2067/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агроф`юче" (Товариство з обмеженою відповідальністю "Дрексал") про стягнення 5470119,57 грн передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва, а предметом судового розгляду є питання щодо наявності або відсутності підстав для передачі справи до іншого суду та законність висновків суду для такої передачі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
За приписами ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частинами 1 та 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці акцентував увагу на тому, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29.04.1988 у справі "Белілос проти Швейцарії").
Юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії").
Тож поняття "суд, встановлений законом" містить у собі у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За змістом статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", де, окрім вищезазначених принципів територіальності та спеціалізації, йдеться також про принцип інстанційності.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
За своєю правовою природою судова юрисдикція є інститутом права, що покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства.
Компетенцію із розгляду господарських справ однорідними судами за просторовим критерієм розмежовує територіальна юрисдикція (підсудність) господарських судів.
Вимоги щодо такого розмежування викладено у параграфі 3 глави 2 розділу І Господарського процесуального кодексу України.
Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (ст. ст. 20-23 Господарського процесуального кодексу України), інстанційна юрисдикція (ст. ст. 24-26 Господарського процесуального кодексу України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (ст. ст. 27-31 Господарського процесуального кодексу України).
Тож, територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.
Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.
Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.
Частинами 1 та 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Отже, за загальним правилом позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи -підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань (частини 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України).
У частині другій статті 31 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.
У постанові Верховного суду у складі Касаційного господарського суду у справі №910/11034/24 від 30.01.2025 суд зазначив наступне: 
«Системний аналіз процесуальних норм, що регулюють процедуру відкриття провадження у справі, у сукупності із статтею 31 Господарського процесуального кодексу України вказує на ключове значення поняття "справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності".
Розкриваючи зміст цього поняття, його слід розглядати не як результат у вигляді процесуального рішення (ухвали про відкриття провадження у справі), а як процес у динаміці, як послідовний розвиток процесуальних правовідносин, які виникають між судом та заявником.
Такі правовідносини розпочинаються процесуальним юридичним фактом звернення до господарського суду шляхом подання заяви до суду або здачі на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку. Це правовідносини зазнають послідовних змін завдяки процесуальним діям кредиторів, боржника та процесуальним рішенням суду. Ці процесуальні правовідносини закінчується постановленням судом ухвали про відкриття провадження у справі, що визначає також закінчення цієї стадії процесу та перехід до наступної стадії - процедури розпорядження майном.
В динаміці розвитку процесуальних правовідносин з часу звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство не має юридичного значення факт зміни місцезнаходження боржника, оскільки він не породжує правових наслідків у вигляді процесуальних дій чи рішень.
Адже, суд, отримавши заяву кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство, у питанні визначення місцезнаходження боржника, послуговується відомості про це, зазначені у заяві.
Для цілей визначення підсудності відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частини 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України) (далі - ЄДР).
Таким чином, словосполучення "справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності" слід розуміти таким чином, що територіальна юрисдикція суду визначена згідно з даними місцезнаходження, зазначеного у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство відповідно до даних ЄДР про місцезнаходження боржника на дату звернення із заявою до господарського суду. На підставі цих даних суд встановлює, чи належить вказана у заяві адреса місцезнаходження до територіальної юрисдикції даного суду.
Виходячи з наведеного, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.04.2023 у справі № 904/2154/22 виснував, що територіальна юрисдикція справи про банкрутство юридичних осіб за критерієм місцезнаходження боржника у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб має визначатись на дату подання кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство відповідно до реєстраційних даних боржника. Відповідно, днем подання цієї заяви є день безпосереднього подання заяви в суд першої інстанції, здавання її його на пошту чи подання іншими відповідними засобами зв`язку».
Як встановлено судовою колегією, на момент звернення 08.12.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" з позовною заявою та прийняття вказаної заяви судом до розгляду, місцезнаходження Відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче”) було зареєстроване за адресою: 54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35.
З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом Миколаївської області було отримано безкоштовний запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до якого місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” є: 54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35 (а.с. 82).
В подальшому, ухвалою суду першої інстанції від 15.12.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/2067/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 23.01.2026 о 15:30 год. (з урахуванням виправлень, внесених згідно з ухвалою суду від 25.12.2025).
Судом першої інстанції тричі відкладався розгляд справи та продовжувався строк підготовчого провадження.
Як зазначалось раніше, 18.03.2026 від представника Позивача – Козачка І.П. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. №3598/26), в якій Позивачем було повідомлено про зміну найменування та місцезнаходження Відповідача, у зв`язку з чим Позивач просив суд змінити найменування Відповідача у справі № 915/2607/25 з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал”.
Разом з тим, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 окрім зміни найменування Відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” (54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35; код ЄДРПОУ 44564869) на Товариство з обмеженою відповідальністю “Дрексал” (01135, м. Київ, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 12; код ЄДРПОУ 44564869), ще і передано за територіальною підсудністю матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Адама Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дрексал” про стягнення 5470119,57 грн до Господарського суду міста Києва.
Натомість, судовою колегіє перевірено та встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зміна найменування та місцезнаходження Відповідача відбулась 24.02.2026, тобто через два з половиною місяці після звернення Позивача до суду першої інстанції з позовною заявою та прийняття її до розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно з частиною 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.
Відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України до виключної підсудності справ віднесено: спори, що виникають з договору перевезення, у разі, коли одним з відповідачів є перевізник, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням перевізника; справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна; спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою; спори про права на морські і повітряні судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти вирішуються господарським судом за місцем їх державної реєстрації; спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду; спори, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі спори між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів, а також спори, що виникають з правочинів щодо корпоративних прав (крім акцій) в юридичній особі, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи; спори між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням юридичної особи; спори, пов`язані з емісією, обігом, викупом або погашенням емісійних цінних паперів, у тому числі деривативних цінних паперів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням емітента; спори, пов`язані з видачею, обігом, викупом або погашенням неемісійних цінних паперів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням особи, яка видала неемісійний цінний папір; спори, пов`язані з укладенням або виконанням деривативних контрактів або договорів про купівлю-продаж права вимоги чи інших договорів, наслідками яких є заміна сторони деривативного контракту, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача; спори, пов`язані з емісією (видачею), обігом, виконанням (викупом або погашенням) інструментів грошового ринку, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача; спори щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача; справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника; зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в господарський суд за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших, визначених у цій статті, правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов; у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.
Характер спору у даній справі (стягнення грошових коштів в загальному розмірі 5 470 119,57 грн, з яких: 3 676 036,42 грн – заборгованості за поставлений товар; 577 137,70 грн – пені; 481 738,17 грн – процентів річних; 735207,28 грн – штрафу) свідчить про те, що дана справа не відноситься до жодної категорії справ із виключною підсудністю, перелік яких наведений у статті 30 Господарського процесуального кодексу України, а тому питання підсудності даної справи має вирішуватись на загальних підставах. 
Таким чином, оскільки зміна місцезнаходження Відповідача та його назви не призвели до віднесення даної справи до виключної підсудності іншого суду, дана справа віднесена до підсудності Господарського суду Миколаївської області за загальними правилами.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 24.07.2018 у справі № 910/22878/17 викладено правові висновки щодо підстав для продовження розгляду справи в порядку частини 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України коли після подання позову у справі згодом така підсудність змінилась у зв`язку із зміною місцезнаходження відповідача.
За обставинами справи № 910/22878/17 на час подання позову місцезнаходження відповідача було м. Києв, проте згодом вона змінилась з м. Києва на Донецьку область, Слов`янський район, місто Миколаївка. Після цього судом першої інстанції було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків цієї заяви, які було вчасно усунуто позивачем. На час прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі місцезнаходженням відповідача було Донецька область, Слов`янський район, місто Миколаївка.
При цьому, Верховний Суд в розрізі зазначених обставин дійшов висновку, що, моментом прийняття справи суддею до розгляду є саме момент постановлення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до статті 174 Господарського процесуального кодексу України і, враховуючи положення статей 27, 31, 174, 176 Господарського процесуального кодексу України у разі, коли справа стала підсудна іншому господарському суду, господарський суд розглядає господарську справу по суті лише у тому випадку, коли при прийнятті справи до свого провадження вона була підсудна саме цьому суду, а саме: з додержанням правил підсудності.
Тобто, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24.07.2018 у справі №910/22878/17, момент прийняття справи до провадження ототожнюється з моментом постановлення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідно до статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
Положення частини другої статті 31 Господарського процесуального кодексу України застосовуються в тому випадку, коли територіальна підсудність справа змінилася вже після відкриття провадження у справі (наприклад, відповідач змінив своє зареєстроване місце проживання).
Водночас, якщо на час відкриття провадження справа була підсудна іншому суду, про що суду стало відомо після прийняття її до свого провадження, застосуванню підлягає пункт 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України.
Уданій же справі судовою колегією встановлено, що під час відкриття провадження у справі місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Агроф`юче” було: 54055, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Слобідська перша, буд. 35; код ЄДРПОУ 44564869.
Отже, справа належить до територіальної юрисдикції Господарського суду Миколаївської області.
З огляду на наведене, зміна місцезнаходження Відповідача після прийняття судом до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі не тягне за собою зміни підсудності такої справи і передачі її матеріалів до іншого господарського суду за новим місцезнаходженням Відповідача. 
З огляду на встановлені обставини реєстрації місцезнаходження Відповідача на момент звернення з позовною заявою у місті Миколаєві та прийняття судом першої інстанції цієї заяви до розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна", прийнята Господарським судом Миколаївської області до свого провадження з додержанням правил підсудності і відповідно до положень частини 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, має бути ним розглянута навіть у разі перереєстрації Відповідача свого місцезнаходження.
Зміна місцезнаходження Відповідача в процесі розгляду справи у суді не може бути підставою для передачі справи на розгляд іншого суду, оскільки суперечить вказаним нормам процесуального права, а також основним засадам господарського судочинства, зокрема, щодо розумності строків розгляду справи судом та неприпустимості зловживання процесуальними правами й може призвести до порушення захищеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.
Отже, враховуючи те, що Відповідач вже в процесі розгляду справи в суді першої інстанції змінив своє місцезнаходження та назву, справа має бути розглянута Господарським судом Миколаївської області в силу частини 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим суд першої інстанції необґрунтовано передав справу за територіальною підсудністю.
З наведених підстав колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними в апеляційній скарзі, вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997, застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
ЄСПЛ у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
З наведених підстав та приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, неправомірно ухвалив оскаржувану ухвалу про передачу справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва, що є перепоною у здійсненні належного судового провадження.
За практикою Європейського Суду з прав людини справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" від 15.09.2009, заява №798/05, § 103).
Застосовуючи процесуальний закон, видається важливим враховувати реальні обставини справи і тлумачити його у світлі забезпечення гарантій на доступ до суду та його безперервної роботи.
Суд першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали від 18.03.2026 у даній справі вищезазначеного не врахував, порушив викладені норми Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області
За правилами процесуального закону, прийняття рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 756/6141/16-а, від 07.09.2022 у справі №911/2130/21.
Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України), а понесені судові витрати за апеляційний перегляд підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті судом першої інстанції.
Керуючись ст. 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 по справі №915/2067/25 - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 18.03.2026 по справі №915/2067/25 - скасувати.
Справу №915/2067/25 направити для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.
Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Постанову складено та підписано 04.05.2026, у зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії суддів Діброви Г.І. з 13.04.2026 по 18.04.2026 у відрядженні та відпустці, а також перебуванням судді-учасника колегії суддів Ярош А.І. з 17.04.2026 по 01.05.2026 у відпустці.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош