ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/989/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Руда Г. В., 

за участю представників:

позивача - Брик Л. В. (адвоката), 

відповідача-1 - не з`явилися, 

відповідача-2 - Підгорного К. Є. (адвоката), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ПІВНІЧ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 (колегія суддів: Яценко О. В. - головуюча, Горбаченко П. В., Спаських Н. М.) і рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 (суддя Фесюра М. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ПІВНІЧ"

до: 1) Срібнянської селищної ради, 2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина",

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання додаткової угоди укладеною,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ПІВНІЧ" (далі - ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ") (з урахуванням ухвали Господарського суду Чернігівської області від 23.10.2025 про виправлення описки) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Срібнянської селищної ради та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" (далі - ТОВ "Батьківщина"), в якому просило суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Срібнянської селищної ради 43 сесії 8 скликання від 12.06.2025 "Про розгляд клопотання ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", яким позивачеві відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2260 га терміном на 15 років, яка розташована на території Срібнянської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області;

- визнати незаконним та скасувати рішення Срібнянської селищної ради 44 сесії 8 скликання від 11.07.2025 "Про передачу в оренду земельних ділянок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв)" у частині надання в оренду ТОВ "Батьківщина" земельної ділянки нерозподіленої (невитребуваної) земельної частки (паю) з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2260 га, яка розташована на території Олексинського старостинського округу Срібнянської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, терміном на 7 (сім) років;

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.08.2025 б/н, який укладено між ТОВ "Батьківщина" та Срібнянською селищною радою;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 20.05.2010 № 04-05-Д/О-52, зареєстрованого в Срібнянському районному відділі регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2010 № 041085300639, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.04.2021 за № 41805485 у зв`язку з поновленням договору оренди строком на 7 (сім) років та з розміром орендної плати 20 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у запропонованій позивачем редакції, яка набирає чинності з дати набрання законної сили рішенням суду.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав про порушення відповідачами його переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк. При цьому позивач зауважував, що ним було виконано всі вимоги Закону України "Про оренду землі" для поновлення орендних правовідносин, зокрема: своєчасно сплачено орендну плату, направлено повідмолення орендодавцю (Срібнянській селищній раді) про намір поновити договірні відносини на новий строк більше ніж за місяць (19.05.2025) до закінчення строку дії спірного договору (21.06.2025) та додано до вказаного повідомлення проєкт додаткової угоди (лист від 19.05.2025 № 1797). Заява з проєктом додаткової угоди отримана Срібнянською селищною радою 19.05.2025.

Проте, як зазначав позивач, Срібнянська селищна рада рішенням 43 сесії 8 скликання від 12.06.2025 "Про розгляд клопотання ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" відмовила позивачеві в поновленні договору оренди земельної ділянки, а рішенням 44 сесії 8 скликання від 11.07.2025 "Про передачу в оренду земельних ділянок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв)" передала земельну ділянку в оренду ТОВ "Батьківщина". 01.08.2025 Срібнянська селищна рада та ТОВ "Батьківщина" уклали договір оренди земельної ділянки.

На думку позивача, договір оренди земельної ділянки з урахуванням змін до нього, внесених додатковою угодою від 29.04.2015 № 1, набув чинності для сторін 21.06.2010, тобто після його державної реєстрації, тому саме із цього моменту слід обраховувати строк закінчення такого договору. 

Наведене, за твердженням позивача, свідчить про те, що заяву про намір поновити договірні відносини на новий строк позивач подав у визначений законодавством строк (більше ніж за місяць до закінчення строку дії договору), натомість Срібнянська селищна рада безпідставно відмовила в продовженні строку дії договору з посиланням на те, що позивач пропустив строк для звернення з пропозицією укласти договір оренди землі.

2. Короткий зміст судових рішень 

2.1. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі № 927/989/25, відмовлено в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ". 

2.2. Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", зазначив, що позов мотивований порушенням переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. 

Суд першої інстанції, посилаючись на положення Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 20.05.2010), констатував, що в пункті 8 договору оренди землі від 20.05.2010 зазначено про початок перебігу строку оренди з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки. Проте суд виснував, що, починаючи з 01.01.2013, згідно із внесеними до чинного законодавства змінами обов`язковою є реєстрація речового права (оренди), а не самого правочину.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що перебіг строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 (з урахуванням додаткової угоди від 29.04.2015 № 1) починається з 20.05.2010 та закінчується зі спливом п`ятнадцятирічного строку - 20.05.2025. Відтак, за висновком суду, орендар мав повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення строку дії оренди за місяць до закінчення договору, а саме до 20.04.2025, проте зазначених дій не вчинив. 

Тому суд першої інстанції виснував, що ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" втратило переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк, оскільки всупереч вимогам частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" своєчасно, за місяць до закінчення строку дії договору оренди, не повідомило орендодавця про намір скористатися таким правом. Суд також зауважив, що сторони відповідно до частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" не погодили істотні умови договору оренди землі в разі його пролонгації у частині розміру орендної плати та строку оренди, які визначені позивачем у проєкті додаткової угоди до договору оренди землі (отриманої Срібнянською селищною радою 19.05.2023), що також є підставою для припинення переважного права оренди.

2.3. Суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення місцевого господарського суду, проте зазначив, що помилковим є висновок суду першої інстанції про необхідність застосовування до спірних правовідносин приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди землі, позаяк до спірних правовідносин належить застосовувати приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент на момент звернення позивача з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, виходив із того, що частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" в чинній редакції (яка діє з 16.01.2020) імперативно встановлено, що дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Суд виснував, що у спірних правовідносинах строк закінчення договору оренди землі від 20.05.2010 слід обраховувати саме з 20.05.2010. Відтак апеляційний господарський суд зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив перебіг строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 (з урахуванням додаткової угоди від 29.04.2015 № 1) із 20.05.2010. Тому суд апеляційної інстанції зазначив про правильність висновку суду першої інстанції щодо втрати позивачем переважного права на поновлення договору оренди землі від 20.05.2010 на новий строк. 

Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" слід відмовити з огляду на недотримання позивачем підстав для продовження договірних правовідносин відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме неповідомлення орендодавця в передбачений договором оренди землі від 20.05.2010 строк про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк із долученням проєкту додаткової угоди, а також із підстав підтвердження недобросовісної поведінки орендаря.

Апеляційний господарський суд зазначив, що хоча суд першої інстанції й припустився помилки щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" в належній редакції як підстави для відмови в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", однак це не вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого рішення, тому не є підставою для його скасування.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що спірне рішення Срібнянської селищної ради 44 сесії 8 скликання від 11.07.2025 вичерпало свою дію виконанням (на підставі цього рішення укладено оспорюваний договір оренди). Тому суд виснував, що визнання зазначеного рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача. 

Апеляційний господарський суд також зауважив, що оскільки позивачем не доведено порушення відповідачами його переважного права на поновлення договору оренди землі від 20.05.2010 на новий строк, то в цьому випадку відсутні порушені майнові права та інтереси позивача в результаті укладення між відповідачами договору оренди землі від 01.08.2025, що є самостійною й достатньою підставою для відмови у позові в цій частині.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі № 927/989/25 й ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" задовольнити повністю.

3.2. ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 08.02.2023 у справі № 904/1225/22, від 31.01.2023 у справі № 910/21981/21, від 14.05.2024 у справі № 926/4369/23, від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, а також у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 6-643цс16. 

Крім того, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" зазначає, що Срібнянська селищна рада відмовила в поновленні договору оренди землі від 20.05.2010 з формальних причин, оскільки неправильно визначила дату набрання чинності цим договором, тому, на думку скаржника, такими діями Срібнянська селищна рада порушила переважне право позивача (як орендаря земельної ділянки) на поновлення договору оренди землі від 20.05.2010, яке підлягає захисту в спосіб, передбачений законом.

На думку скаржника, суди неправильно визначили перебіг строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 (з урахуванням додаткової угоди від 29.04.2015 № 1). ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" зауважує, що пунктом 43 договору оренди землі від 20.05.2010 сторони погодили, що цей договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації. Скаржник зазначає, що договір оренди землі від 20.05.2010 з урахуванням змін до нього, внесених додатковою угодою від 29.04.2015 № 1, набрав чинності для сторін 21.06.2010, тобто після його державної реєстрації. Тому, за твердженням скаржника, саме із цього моменту у сторін виникли права й обов`язки за цим договором оренди.

3.3. ТОВ "Батьківщина" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити без задоволення касаційну скаргу ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", а рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі № 927/989/25 залишити без змін. При цьому ТОВ "Батьківщина" зазначає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставними й необґрунтованими. ТОВ "Батьківщина" також у відзиві на касаційну скаргу зауважує, що за відсутності рішення Срібнянської селищної ради - орендодавця неможливо зобов`язати Срібнянську селищну раду в судовому порядку укласти договір оренди або поновити його, оскільки таке зобов`язання суперечитиме вимогам законодавства.

3.4. Срібнянська селищна рада у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі № 927/989/25 - без змін. Срібнянська селищна рада зазначає, що суди дійшли правильних висновків про те, що позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди землі від 20.05.2010 на новий строк, оскільки всупереч вимогам частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" своєчасно, за місяць до закінчення строку дії договору оренди не повідомив орендодавця про намір скористатися таким правом.

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 20.05.2010 Срібнянська районна державна адміністрація Чернігівської області (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Обрій" (далі - ТОВ "Обрій") (орендар) уклали договір оренди землі .

4.2. За умовами пункту 1 договору оренди землі від 20.05.20210 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку (невитребувана земельна частка (пай)) сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Олексинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області.

4.3. Відповідно до пункту 2 цього договору в оренду передається земельна ділянка № 283 загальною площею 5,2260 га, у тому числі 5,2260 га ріллі.

4.4. Згідно з пунктом 5 договору оренди землі від 20.05.20210 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 62 266,36 грн.

4.5. У пункті 8 договору оренди землі від 20.05.20210 сторони погодили, що договір укладено на 5 (п`ять) років на строк до моменту отримання власниками (спадкоємцями) державного акта на право власності на земельну ділянку (невитребувану земельну частку (пай)). Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Початком перебігу строку оренди є день реєстрації договору оренди земельної ділянки.

4.6. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 1867,99 грн, що складає 3 % від нормативної грошової оцінки землі (пункт 9 договору оренди землі від 20.05.20210).

4.7. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 15 договору оренди землі від 20.05.20210).

4.8. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення (пункт 16 договору оренди землі від 20.05.20210).

4.9. Зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за згодою сторін (пункт 36 договору оренди землі від 20.05.20210).

4.10. Договір зареєстрований у Срібнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2010 за № 041085300639.

4.11. За актом приймання-передачі земельної ділянки від 12.07.2010 Срібнянська районна державна адміністрація передала, а ТОВ "Обрій" прийняло у строкове платне користування на 5 років земельну ділянку № 283 площею 5,2260 га (невитребувана земельна ділянка (пай)) на території Олексинської сільської ради Срібнянського району Чернігівської області.

4.12. 29.04.2015 Срібнянська районна державна адміністрація та ТОВ "Обрій" уклали додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 20.05.2010.

4.13. У додатковій угоді сторони домовилися внести зміни до:

- пункту 8 договору оренди землі від 20.05.20210, виклавши його в такій редакції: "Договір укладено строком на 15 років (або до моменту отримання їх власниками свідоцтва про право власності на земельну ділянку)";

- пункту 9 договору оренди землі від 20.05.20210, виклавши його в такій редакції: "Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та розмірі 8876,75 (вісім тисяч вісімсот сімдесят шість гривень 75 коп.), що складає 6,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки".

4.14. Додаткова угода зареєстрована в Олексинській сільській раді, про що вчинено запис 15.05.2015 за № 11.

4.15. Як зазначили суди, позивач посилався на те, що він є правонаступником ТОВ "Обрій" після реорганізації шляхом приєднання відповідно до рішення від 29.08.2024 № 29/08/24-01. Право оренди позивача на спірну земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі від 20.05.2010, укладеного між ТОВ "Обрій" та Срібнянською районною державною адміністрацією, строком на п`ятнадцять років із правом пролонгації (запис про речове право 41805485).

4.16. Суди попередніх інстанцій установили, що позивач 19.05.2025 звернувся з листом-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки вих. № 1797 до Срібнянської селищної ради, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення строку дії договору оренди земельної ділянки, запропонував нові умови договору, зокрема, до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та строк оренди - 15 років. До заяви орендар додав проєкт додаткової угоди, умови якої також передбачали зміну сторін договору оренди землі, а саме: орендодавця (у зв`язку зі зміною розпорядника земельних ділянок) - на Срібнянську селищну раду та орендаря (у зв`язку з його перейменуванням) - на ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ".

4.17. Заяву з проєктом додаткової угоди Срібнянська селищна рада отримала 19.05.2023.

4.18. Срібнянська селищна рада листом від 16.06.2025 № 02-16/2885 надіслала позивачу копію рішення 43 сесії 8 скликання Срібняської селищної ради від 12.06.2025 "Про розгляд клопотання ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ".

4.19. Суди попередніх інстанцій установили, що Срібнянська селищна рада, розглянувши лист-повідомлення директора ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" від 19.05.2025 № 1797 "Про поновлення договору оренди земельної ділянки", рішенням від 12.06.2025 "Про розгляд клопотання ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" відмовила в поновленні договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2260 га терміном на 15 років, яка розташована на території Срібнянської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.

4.20. 11.07.2025 Срібнянська селищна рада прийняла рішення "Про передачу в оренду земельних ділянок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв)", яким передала в оренду ТОВ "Батьківщина" земельну ділянку з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2200 га терміном на 7 років із розміром орендної плати 20 % від нормативної грошової оцінки землі.

4.21. 01.08.2025 Срібнянська селищна рада (орендодавець) і ТОВ "Батьківщина" (орендар) уклали договір оренди землі, згідно з яким орендодавцю передано в оренду земельну ділянку (невитребувана частка (пай)) сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2200 га. Договір оренди земельної ділянки укладено строком на 7 років.

4.22. Право оренди ТОВ "Батьківщина" на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 20.08.2025, запис про речове право № 61239405. 

4.23. На запит представника позивача Срібнянська селищна рада листом від 09.07.2025 № 02-16/3374 направила витяг із протоколу постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, житлово-комунального, господарства та охорони навколишнього середовища від 12.06.2025 № 29, відповідно до якого підставою для відмови позивачу в поновленні договору оренди землі від 20.05.2010 є пропуск позивачем місячного строку до спливу строку дії договору.

4.24. З огляду на порушення Срібнянською селищною радою переважного права ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" на укладення договору оренди землі на новий строк, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" звернулося до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішень Срібнянської селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20.05.2010. 

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені в касаційній скарзі та відзивах доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" про визнання незаконними та скасування рішень Срібнянської селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20.05.2010. 

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" посилалося на порушення відповідачами його переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк. 

5.4. Колегія суддів зауважує, що умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

5.5. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

5.6. Верховний Суд ураховує, що з 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена в новій редакції.

5.7. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря. Поновлення ж договору тепер регулюється статтею 126-1 Земельного кодексу України.

5.8. Укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній до 16.07.2020, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" в попередній редакції, є змістовно різними.

5.9. Тому до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу ІХ "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Натомість, за загальним правилом дії законів у часі, застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 906/1314/21, постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 910/1235/22, від 16.04.2025 у справі № 910/14933/22. 

5.10. У справі, яка розглядається, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" звернулося до суду з позовом, в якому, зокрема, просило визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 20.05.2010 у зв`язку з поновленням договору оренди строком на 7 (сім) років та з розміром орендної плати 20 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин із укладення договору оренди землі на нових умовах (щодо строку оренди та розміру орендної плати), діяла нова редакція Закону України "Про оренду землі". Тому суд апеляційної інстанції правильно застосував нову редакцію Закону України "Про оренду землі". 

5.11. Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. 

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

5.12. У справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій зазначили, що перебіг строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 (з урахуванням додаткової угоди від 29.04.2015 № 1) починає свій перебіг із 20.05.2010 та закінчується зі спливом п`ятнадцятирічного строку - 20.05.2025. За висновками судів, орендар мав повідомити орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення строку дії оренди за місяць до закінчення договору, а саме до 20.04.2025, проте зазначених дій не вчинив. Тому суди дійшли висновку, що позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк.

Оскільки, за висновками судів попередніх інстанцій, позивач не довів порушення відповідачами його переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, то суди дійшли висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ". 

5.13. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 у справі № 927/989/25.

ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.14. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у тому випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.15. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2
статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 08.02.2023 у справі № 904/1225/22, від 31.01.2023 у справі № 910/21981/21, від 14.05.2024 у справі № 926/4369/23, від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, а також у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 6-643цс16. 

5.16. ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" у касаційній скарзі також зазначає, що Срібнянська селищна рада відмовила в поновленні договору оренди землі від 20.05.2010 з формальних причин, оскільки неправильно визначила дату набрання чинності цим договором, тому, на думку скаржника, такими діями Срібнянська селищна рада порушила переважне право позивача (як орендаря земельної ділянки) на поновлення договору оренди землі від 20.05.2010, яке підлягає захисту в спосіб, передбачений законом. 

5.17. Дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів установила, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, на яку посилається скаржник, сформульовано такий висновок:

"Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону № 161-XIV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. 

…У спеціальному Законі № 161-XIV вказано, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18).

Можна зробити висновок, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації.

…Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України".

5.18. У постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі 
№ 6-643цс16, на яку посилається в касаційній скарзі ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ", сформульовано такий висновок:

"Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації". 

Колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19 підтримала висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі № 6-643цс16, про те, що договір оренди землі є укладеним із моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов, а право оренди виникає з моменту його державної реєстрації. 

5.19. Як зазначає скаржник, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 сформульовано висновки про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 22.09.2020 у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18.

5.20. Скаржник також посилається на те, що апеляційний господарський суд не врахував висновки Верховного Суду викладені в постановах Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 904/1225/22, від 31.01.2023 у справі № 910/21981/21 та від 14.05.2024 у справі № 926/4369/23, але при цьому змісту таких висновків не наводить.

5.21. На думку скаржника, суди неправильно визначили перебіг строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 (з урахуванням додаткової угоди від 29.04.2015 № 1). ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" зауважує, що пунктом 43 договору оренди землі від 20.05.2010 сторони погодили, що цей договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації. Скаржник зазначає, що договір оренди землі від 20.05.2010 з урахуванням змін до нього, внесених додатковою угодою від 29.04.2015 № 1, набрав чинності для сторін 21.06.2010, тобто після його державної реєстрації. Тому, за твердженням скаржника, саме із цього моменту у сторін виникли права й обов`язки за цим договором оренди.

5.22. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, на яку посилається скаржник, наведено висновки, відповідно до яких із 01.01.2013 державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним із моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України "Про оренду землі". 

5.23. У справі, яка розглядається, суди встановили, що в пункті 8 договору оренди землі від 20.05.2010 зазначено про початок перебігу строку оренди з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки. При зверненні до суду із цим позовом позивач зауважував, що договір оренди землі від 20.05.2010 набрав чинності для сторін 21.06.2010, тобто після його державної реєстрації, тому саме із цього моменту слід обраховувати строк закінчення такого договору.

5.24. Колегія суддів із урахуванням доводів скаржника зазначає, що відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент підписання договору оренди землі від 20.05.2010) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.25. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

5.26. За правилами частини 1 статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

5.27. Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина 2 статті 631 Цивільного кодексу України).

5.28. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (частина 3 статті 631 Цивільного кодексу України).

5.29. Згідно із частиною 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

5.30. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 статті 640 Цивільного кодексу України).

5.31. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (частина 3 статті 640 Цивільного кодексу України).

5.32. Згідно із частиною 1 статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

5.33. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина 2 статті 792 Цивільного кодексу України).

5.34. Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

5.35. Згідно зі статтею 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 20.05.2010) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

5.36. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (стаття 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі від 20.05.2010)).

5.37. Отже, законодавство, що було чинним на момент підписання договору оренди землі від 20.05.2010, встановлювало вимоги щодо обов`язкової державної реєстрації договору оренди землі. Набрання договором чинності пов`язувалося саме з державною реєстрацією договору. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2026 у справі № 925/632/19. 

5.38. Колегія суддів зазначає, що існує стала правова позиція щодо моменту набрання чинності договором оренди землі, підписаним до 01.01.2013, яка неодноразово підтверджувалася Великою Палатою Верховного Суду.

Зокрема, в постанові від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 Велика Палата Верховного Суду виклала такі висновки: 

"Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України".

5.39. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц сформулювала такі висновки: 

"41. У цивільній справі, що переглядається Великою Палатою Верховного Суду, суди попередніх інстанцій установили, що на підставі договору оренди землі від 16 вересня 2010 року позивач передала спірну земельну ділянку в оренду ДСП «Агрокомплекс» строком на 5 років. Цим договором оренди передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. При цьому його пунктом 19 передбачено, що орендар повинен здійснити державну реєстрацію договору у місячний термін.

42. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації.

43. Такі умови договору відповідають статті 18 Закону № 161-XIV, чинній на час виникнення спірних правовідносин".

5.40. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.02.2025 у справі № 925/457/23 зробила висновок щодо застосування статей 18 і 20 Закону України "Про оренду землі" та підтвердила висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17, зазначивши:

"54. Питання набрання чинності договорами оренди землі, підписаними його сторонами до 01 січня 2013 року, вже перебувало на вирішенні Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як це передбачено статтями 18, 20 Закону № 161- XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (тобто в редакції до 01 січня 2013 року).

55. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення його дії, однак якщо вони цього не зробили, то діють загальні правила, передбачені Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. Підсумовуючи, суд касаційної інстанції вказав, що оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії відповідної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше відповідно до частини третьої статті 631 цього Кодексу.

56. У пункті 39 договору оренди землі від 25 січня 2010 року сторони погодили, що цей договір набирає чинності після його підписання та державної реєстрації.

57. Відповідно договір оренди землі, підписаний сторонами 25 січня 2010 року, набув чинності для сторін 05 травня 2010 року після його державної реєстрації. Саме з цього моменту у сторін виникли права й обов`язки за цим договором, як-то: передати земельну ділянку - в орендодавця та вносити плату за користування нею - в орендаря…

182. На законодавчому рівні закріплено дві форми правочину: усна і письмова (частина перша статті 205 ЦК України). Тому державна реєстрація не є різновидом форми правочину в її класичному розумінні. Водночас державна реєстрація договору є складовою та завершальним етапом процедури його укладення, що передує набранню договором чинності. Лише після державної реєстрації договору (якщо така реєстрація передбачена законом чи самим договором) сторони набувають прав і обов`язків за ним. Тож державна реєстрація договору нарівні з його формою є одним із тих елементів, який обов`язково має бути збережений сторонами правочину при внесенні змін до нього".

5.41. Отже, практика Великої Палати Верховного Суду щодо значення державної реєстрації договору оренди землі, підписаного до 01.01.2013, та моменту набрання таким договором чинності є усталеною. Саме з державною реєстрацією такого договору пов`язується набрання ним чинності.

5.42. З 01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 Цивільного кодексу України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України "Про оренду землі" були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі. Із цього моменту законодавством встановлено необхідність здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

5.43. Разом з тим державна реєстрація речового права та державна реєстрація договору оренди землі є різними процедурами, які мають різний механізм реалізації та правові наслідки.

Проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц.

5.44. Отже, за загальним правилом договори оренди землі, підписані до 01.01.2013, набирають чинності з моменту їх державної реєстрації, якщо інший порядок набрання ними чинності не передбачений самими договорами. Лише після державної реєстрації договору (якщо така реєстрація передбачена законом чи договором) сторони набувають права та обов`язки за договором. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2026 у справі № 925/632/19. 

5.45. З урахуванням наведеного, у справі, яка розглядається, суди неправильно визначили початок перебігу строку дії договору оренди землі від 20.05.2010. При цьому суди не врахували висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник, не пов`язали початок перебігу строку дії договору оренди землі від 20.05.2010 з моментом його державної реєстрації. Тому суди дійшли помилкових висновків про відмову в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" з мотивів недоведення позивачем підстав для продовження договірних правовідносин відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме у зв`язку з неповідомленням орендодавця в передбачений договором оренди землі від 20.05.2010 строк про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. 

5.46. За наведених обставин колегія суддів вважає, що визначені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України частково підтвердилися.

5.47. Водночас, у справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, зокрема, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 20.05.2010 № 04-05-Д/О-52, в якому запропонував нові умови договору, зокрема, строк оренди - 7 років, розмір орендної плати - 20 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Місцевий суд установив, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження погодження сторонами істотних умов договору оренди землі при укладенні на новий строк, зокрема, в частині розміру орендної плати та строку оренди.

Однак позовні вимоги орендаря про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору на змінених умовах, щодо яких сторони не дійшли згоди, не можуть бути задоволені судом.

Щодо способу захисту прав позивача

5.48. Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" звернулося до відповідача з позовними вимогами про визнання незаконними та скасування рішень Срібнянської селищної ради, визнання недійсним договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20.05.2010.

5.49. Водночас згідно зі сталою практикою Верховного Суду задоволення судом позовної вимоги, з урахуванням вимог верховенства права, повинно дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту. Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц, від 22.09.2020 у справі № 127/18934/18.

5.50. При цьому положення Цивільного кодексу України, зокрема частина 2 статті 16 (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

5.51. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

5.52. Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

5.53. У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна зі сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.06.2025 у справі № 920/550/23. 

5.54. Частинами 1 і 2 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

5.55. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.06.2025 у справі № 920/550/23.

5.56. Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абзацом 2 частини 5 статті 216 Цивільного кодексу України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів. Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.05.2026 у справі № 916/2897/25, який ураховує колегія суддів відповідно до вимог частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України. 

5.57. Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 ГПК України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічний висновок сформульовано в постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 907/801/20, який ураховується Верховним Судом відповідно до вимог частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

5.58. Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 сформулювала висновок про те, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного / частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме звернення з позовною вимогою про визнання виконаного / частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.

5.59. У справі, яка розглядається, суди встановили, що 01.08.2025 Срібнянська селищна рада (орендодавець) та ТОВ "Батьківщина" (орендар) уклали договір оренди землі (невитребувана частка (пай)) сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7425181000:04:001:0290 площею 5,2200 га, договір оренди земельної ділянки укладено строком на 7 років. Право оренди ТОВ "Батьківщина" на спірну земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 20.08.2025, запис про речове право № 61239405. Таким чином, договір оренди землі від 01.08.2025, який просить визнати недійсним скаржник, вже виконано.

5.60. Проте позивач у межах цього позову не пред`явив позовної вимоги про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину. Тому позовна вимога про визнання недійсним правочину без поєднання з вимогою про застосування наслідків недійсності такого правочину не є ефективним способом захисту, здатним призвести до реального відновлення порушених прав та інтересів позивача без додаткового звернення до суду з новим позовом. 

5.61. Крім того, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, в разі якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном - правом оренди - шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги: про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної); про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. Судове рішення про визнання відсутнім права відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.

5.62. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин. Подібні висновки викладені в постановах від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19. 

5.63. Отже, судам слід було відмовити в задоволенні позову ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" саме з підстав обрання ТОВ "ТАС АГРО ПІВНІЧ" неефективного способу захисту своїх прав. Адже основною метою цього позову є укладення договору оренди землі на новий строк, проте без звернення до відповідачів з позовними вимогами про застосування наслідків недійсності договору оренди землі від 01.08.2025 позовна вимога про визнання спірного правочину недійсним не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.

5.64. При цьому колегія суддів вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що спірне рішення Срібнянської селищної ради 44 сесії 8 скликання від 11.07.2025 вичерпало свою дію виконанням (на підставі цього рішення укладено оспорюваний договір оренди), тому визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача.

5.65. Оскільки висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні позову ТОВ ТАС АГРО ПІВНІЧ" обґрунтовані тим, що позивач не довів порушення відповідачами його переважного права на поновлення договору на новий строк, то мотивувальну частину оскаржуваних судових рішень належить змінити, виклавши їх у редакції цієї постанови.

5.66. Водночас, оскільки суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків щодо відмови в задоволенні позову ТОВ ТАС АГРО ПІВНІЧ", в решті оскаржувані постанову та рішення слід залишити без змін.

5.67. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

6.3. Згідно із частиною 1 статті 311 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

6.4. З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому касаційну скаргу слід задовольнити частково, змінити мотивувальні частини оскаржуваних постанови та рішення, виклавши їх у редакції цієї постанови, а в решті оскаржувані судові рішення належить залишити без змін.

7. Судові витрати

З огляду на висновок про зміну мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень із залишенням без змін їх резолютивних частин, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ПІВНІЧ" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 у справі № 927/989/25 змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. 

3. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 18.12.2025 у справі № 927/989/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак