18.05.2026 
Справа № 462/8489/25
Провадження 2/721/163/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді Стефанко У. Д.
представника позивача Сечко С.В.
представника відповідача Ковалюка М. Г.
за участю секретаря судового засідання Серотюк Д. Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення виплаченого страхового відшкодування
УСТАНОВИВ:
ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до суду з позовом про стягнення виплаченого страхового відшкодування до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 30725, 83 грн.
Позов мотивований тим, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025 року у справі №465/36/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у зв?язку із тим, що 25.12.2024 року о 11:50 год на вул. Городоцькій буд. 181 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу "Audi Q7" д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля транспортного засобу "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 були застраховані в ПАТ "СК "УСГ" згідно Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0199-00221 від 20.07.2023 року та реєстру застрахованих ТЗ від 01.03.2024.
26 грудня 2024 року власник пошкодженого транспортного засобу "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 звернувся до ПАТ СК "УСГ" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «УСГ» внаслідок страхового випадку здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу марки "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 в розмірі 161727,89 грн.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Audi Q7" д.н.з НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" полісом обов`язкового страхування цивільно–правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221869177, у зв`язку з чим 23.01.205 ПАТ "НАСК "ОРАНТА" сплатило на користь ПАТ "СК "УСГ" страхове відшкодування в розмірі 131 002,06 грн.
Просили стягнути з відповідача, як особи відповідальної за завданий збиток на їхню користь різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00221 від 20.07.2023 року та сумою страхового відшкодування, виплаченому за полісом № 221869177, а саме 30725, 83 грн.
Ухвалою від 04.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
09.03.2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 4227,89 грн, що складається із суми франшизи 2500,00 грн та суми, що перевищує ліміт відповідальності страхової компанії у розмірі 1727,89 грн, за умови що були понесені витрати на сплату ПДВ. Вказує, що цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання страхового випадку була застрахована ПАТ "НАСК" "Оранта" відповідно до полісу №221869177. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн, франшиза - 2500,00 грн, а тому поліс страхування покриває суму збитку у розмірі 157500,00 грн.
Зазначав, що строк експлуатації автомобіля "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 , який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП, на час настання страхового випадку не перевищував 2 років (2023 року випуску) і значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) дорівнює нулю. Отже ПАТ «НАСК «Оранта» мала сплатити позивачу 157500,00 (161727,89 грн - 2500,00 грн – 1727,89 грн).
Ухвалою суду від 17.03.2026 року за клопотанням позивач залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта".
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, що ПАТ "СК "УСГ" за наслідками настання страхового випадку здійснило виплату страхової суми застрахованій особі - ТОВ «Віннер лізинг» (власнику застрахованого транспортного засобу "Opel Grandland" д.н.з НОМЕР_2 ) у повному розмірі 161727,89 грн без урахування зносу автомобіля. Однак ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснила свій розрахунок та виплатила страхове відшкодування ПАТ "СК "УСГ" з урахування зносу автомобіля на суму 131002,06 грн, а тому з відповідача слід стягнути різницю між даними виплатами, з урахуванням зносу автомобіля, що складає 30725,83 грн. Просив позов задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Ковалюк М. Г., позов визнав частково на суму франшизи 2500,00 грн та суму, що перевищує ліміт відповідальності страховика, яка складає різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у розмірі 1727,89 грн. Надав пояснення, посилаючись на обґрунтування, зазначені у відзиві на позов. Вважав, що ПАТ НАСК «Оранта» здійснила розрахунок та виплату страхової суми з порушенням ЗУ «Про страхування», і саме вказана страхова компанія повинна виступати належним відповідачем/співвідповідачем у даній справі. 
У судове засідання представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Керуючись нормами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025, водія ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за наслідками події дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.12.2024 року об 11 год 50 хв у м. Львові за участю автомобілів "Audi Q7" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням останнього та "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 8).
Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 належить ТОВ "Віннер Лізинг" (а.с.16.)
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу марки "Opel Grandland" д.р.н. НОМЕР_2 були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00221 від 20.07.2023 року та реєстру застрахованих транспортних засобів №9 від 01.04.2024 до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00221 від 20.07.2023 (а.с. 9-14).
ТОВ "Віннер Лізинг" 26.12.2024 звернулося із заявою до ПАТ «СК «УСГ» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 18).
Згідно акту огляду транспортного засобу №0000001987 (дефектної відомості), транспортний засіб марки "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску 2024, власником якого є ТОВ "Віннер Лізинг", отримав ряд пошкоджень, які за характером пошкоджень потребують заміни, ремонту та фарбування (а. с. 19-20).
Згідно розрахунку-фактури №57 від 02.01.2025 ТОВ "Ілма Львів" (актом виконаних робіт), вартість ремонту транспортного засобу "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 з ПДВ складає 161727,89 грн (а.с.21).
ПАТ "СК "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу марки "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 , згідно його заяви, у розмірі 161727,89 грн без ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією № 50888 від 09.01.2025 року (а.с.24). Виплата здійснювалася на підставі страхового акту №ОСКА-1987 від 09.01.2025. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, сума такого відшкодування становить 161727,89 грн без врахування зносу деталей та вирахування франшизи (п. 11, 12, 19), а пропорційність відповідальності страховика складає 100,00% (п.18) (а.с. 23-24).
На момент дорожньо-транспортної пригоди 25.12.2024, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Audi Q7" номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221869177, була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА", строк дії договору з 06.07.2024 по 05.07.2025. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 160 000,00 грн, розмір франшизи становить 2500,00 грн ( а.с. 25, 128).
ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-СП –25-33-1082/1, здійснило виплату страхового відшкодування згідно регресної вимоги №53088 від 10.01.2025 на користь ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 131002,06 грн без ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією від 23.01.2025 року. Згідно розрахунку страхового відшкодування, сума такого відшкодування здійснена із врахуванням зносу деталей, що замінюються (п.11), франшизи, при цьому знос транспортного засобу 2023 року випуску на день страхового випадку становить - 0% ( а.с. 28,127).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).
Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 10.02.2025, водія ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за наслідками події ДТП, яка відбулася 25.12.2024 року об 11 год 50 хв у м. Львові за участю автомобілів "Audi Q7" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням останнього та "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Audi Q7" номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ "НАСК "ОРАНТА" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221869177. Страхова сума за шкоду заподіяну майну складає 160000,00 грн, розмір франшизи - 2500,00 грн. 
Вартість ремонту транспортного засобу "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яке мало місце 25.12.2024, складає 161727,89 грн з ПДВ.
ПАТ "СК "УСГ" здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу марки "Opel Grandland" номерний знак НОМЕР_2 , згідно його заяви, у розмірі 161727,89 грн без врахування зносу деталей та вирахування франшизи.
Натомість ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-СП –25-33-1082/1, здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» в розмірі 131002,06 грн, виходячи із розрахунку страхового відшкодування з урахуванням франшизи, зносу деталей, що замінюються, у той час, як знос транспортного засобу 2023 року випуску, згідно даного розрахунку, на день страхового випадку становив – 0%.
Щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, про який зазначає сторона позивач, то такий у даному випадку не застосовується, виходячи з наступного.
20 червня 2024 року набрав чинності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 6 Перехідних положень вказаного Закону договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
На договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що укладені після набрання чинності цим Законом та набирають чинності після введення в дію цього Закону, поширюються вимоги цього закону. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Так, згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла станом на дату укладення Договору) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та Франшизи.
Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Норма частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт (рахунок фактура № 57 від 02.01.2025 ТОВ Ілма Львів, що є в матеріалах справи).
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2018 року в справі №910/22886/16.
Проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнта фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року).
Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТ3, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.
Згідно з пунктом 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТ3 до дати його оцінки.
З досліджених судом доказів встановлено, що автомобіль марки "Opel Grandland Х" номерний знак НОМЕР_2 » - 2023 року випуску, ДТП трапилось 25 грудня 2024 року, отже на момент вчинення ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у пункті 7.38 Методики (7 років), тому коефіцієнт фізичного зносу не застосовується, всі деталі вираховуються за ціною нових складників (нової деталі).
Сторона позивача зазначила, що страхове відшкодування у порядку регресу їм відшкодовано з урахуванням зносу автомобіля. Однак, дане твердження, як і застосування коефіцієнту фізичного зносу ПАТ НАСК «Оранта», не відповідає вищевикладеним нормативно-правовим актам та не підлягає застосуванню у даному випадку. 
Отже, перевищення вищевказаної виплаченої суми страхового відшкодування ПАТ "СК "УСГ" понад страхову суму за шкоду заподіяну майну згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 1727,89 грн (161727,89 грн – 160000,00 грн). А поліс страхування № 221869177 з урахуванням франшизи та суми, що перевищує ліміт відповідальності страхового відшкодування покриває суму збитків у розмірі 157500,00 грн.
Сума, що перевищує вказаний розмір входить до відповідальності застрахованої особи та складає 4227,89 грн. І саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача, як обґрунтовано судом вище.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».
Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. 
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина перша, друга статті 264 ЦПК України).
Таким чином, майнова шкода не може бути стягнена з відповідача у заявленому позивачем розмірі, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ "НАСК "ОРАНТА", ліміт відповідальності за страховим полісом становить 160000,00 грн, а ПАТ "НАСК "ОРАНТА" до участі у справі не залучене.
Позивачем, у свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами суми заявленого ним відшкодування саме із відповідача ОСОБА_1 , а як визначено ст. 81 ЦПК України, тягар доведення обґрунтованості позову лежить на позивачеві. 
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. 
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у межах страхової суми, яка перевищує обсяг відповідальності страховика, а саме у розмірі 4227,89 грн.
При вирішенні розподілу судових витрат суд покликається на ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову у розмірі 4227,89 грн, що складає 13,76% (4227,89 грн х 100% : 30725,83 грн), на відповідача слід покласти відшкодування сплаченого позивачем судового збору у розмірі, пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 44,04 грн (3028,00 грн : 100% х 13,76%).
Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до ОСОБА_1 , третя особа Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення виплаченого страхового відшкодування – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (ЄДРПОУ30859524) майнову шкоду в сумі 4227 ( чотири тисячі двісті двадцять сім) грн 89 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «УСГ» (ЄДРПОУ30859524) судові витрати у розмірі 44 (сорок чотири) грн 04 коп на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2026.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УГС", місце реєстрації: 03038 вул. Федорова Івана буд 32-А м. Київ, код ЄДРПОУ 30859524.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" місце реєстрації: 02081, вул. Здолбунівська буд. 7 Д м. Київ, Код ЄДРПОУ 00034186.

Суддя Уляна СТЕФАНКО