Номер провадження: 33/813/315/26
Номер справи місцевого суду: 947/39072/25 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Турик А.Ф.к., ОСОБА_1 , адвоката Губського В.Є., адвоката Згоди О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -
встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави, у розмірі 850 грн. Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 06.10.2025 року о 12:10 год., по вул. Інглезі, 6-В в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Audi А6 державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)швидкість автомобіля Audi А6 державний номер НОМЕР_2 , відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 була 30 км/год, не узгоджується із наслідками ДТП, оскільки внаслідок зіткнення із автомобілем Renault Аrkana, що знаходився під керуванням ОСОБА_1 розвернуло на 180 ? та відкинуло на значну відстань, що з урахуванням пошкоджень на автомобілях вказує на велику швидкість руху автомобіля Audi А6 під керуванням ОСОБА_2 ;
2)за умови руху автомобіля Audi А6 із швидкістю 30 км/год, у останнього була можливість своєчасно загальмувати та уникнути ДТП, при тому, що дорога була сухою;
3)висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 16.13 Правил дорожнього руху є неправомірним, оскільки даний пункт правил регулює лише порядок проїзду лише нерегульованих перехресть, де пріоритет визначається дорожніми знаками або правилом головної/другорядної дороги. Натомість ДТП сталася на регульованому перехресті, де рух визначається виключно сигналами світлофора. ОСОБА_1 почав виконувати поворот на зелений сигнал світлофора, що повністю виключає застосування п. 16.13 Правил дорожнього руху;
4)судом першої інстанції неправильно було інтерпретовано пояснення ОСОБА_1 , як визнання останнім своєї вини;
5)саме дії водія автомобіля Audi А6 державний номер НОМЕР_2 з технічної точки зору, могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням ДТП. 
Посилаючись на такі доводи, представник Сажина С.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Губського В.Є., які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, пояснення адвоката Згоди О.О., який наполягав на залишенні постанови суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 7 ст. 294 КпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 124 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 475088 від 06.10.2025 року з якого вбачається, що 06.10.2025 року о 12:10 год., по вул. Інглезі, 6-В в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 , при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю Audi А6 державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;
- схему місця ДТП, на якій зафіксоване місце зіткнення транспортних засобів та відображено їх розташування на час приїзду співробітників поліції;
-письмові пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 06.10.2025 року він рухався по вул. Корольова у напрямку вул. Інглезі прямо, у своєму транспортному засобі Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_2 . Проїжджаючи перехрестя водій транспортного засобу Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 рухався по вул. Корольова, повертав ліворуч на вул. Інглезі не надав ОСОБА_2 перевагу у русі, внаслідок чого сталася ДТП. Час ДТП 12:10 год. Рухався в крайній правій смузі, другий водій рухався напроти в середній смузі і робив поворот вліво. Рухався із швидкістю 30 км/год.
-письмові пояснення ОСОБА_1 з яких вбачається, що 06.10.2025 року рухався на автомобілі Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 по вул. Корольова і повертав на перехресті вул. Інглезі наліво. Рухався у середній полосі при зеленому світлі світлофору, назустріч у лівій полосі стояв автомобіль повертаючи наліво. Прямо по правій полосі по вул. Корольова назустріч рухався автомобіль на великій швидкості Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , яка рухалась прямо. ОСОБА_1 почав поворот наліво, у зв`язку із закритим обзором зустрічної дороги іншим автомобілем, повного обзору дороги не було. Водій автомобіля Audi A6 рухавшись на великій швидкості вдарив автомобіль ОСОБА_1 у праве заднє колесо, в результаті удару автомобіль ОСОБА_1 розвернуло. Медична допомога не потрібна. 
Крім того, судом апеляційної інстанції були досліджені фотографії, які були додані до апеляційної скарги та на яких відображені механічні ушкодження автомобілів.
В суд апеляційної інстанції сторонами надавались особисті пояснення. 
Так представник ОСОБА_1 – адвокат Губський В.Є., пояснив, що ДТП знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із діями водія автомобіля Audi А6 державний номер НОМЕР_2 , оскільки, якщо б він рухався із швидкістю 30 км/год., то у водія ОСОБА_2 була можливість при виявленні автомобілі Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 , своєчасно загальмувати та уникнути зіткнення. Крім того, судом першої інстанції було проігноровано той факт, що ОСОБА_1 інкримінують порушення п. 16.13 Правил дорожнього руху, проте даний пункт правил регулює лише порядок проїзду лише нерегульованих перехресть, де пріоритет визначається дорожніми знаками або правилом головної/другорядної дороги. Натомість ДТП сталася на регульованому перехресті, де рух визначається виключно сигналами світлофора. ОСОБА_1 почав виконувати поворот на зелений сигнал світлофора, що в свою чергу повністю виключає застосування п. 16.13 Правил дорожнього руху. Також, суд першої інстанції неправильно інтерпретував пояснення ОСОБА_1 , як визнання останнім своєї вини.
ОСОБА_1 підтримав доводи адвоката.
Представник ОСОБА_2 , пояснив, що він вважає постанову суду першої інстанції повністю обґрунтованою та такою, що постановлена із додержанням вимог чинного законодавства. 
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
У п. 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4).
Пунктом 2.3.б ПДР України передбачено, що водії повинні бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п.10.1).
Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку (п.10.4).
Відповідно до п. 16.13 ПДР України перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Суд апеляційної інстанції враховує, довід апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 16.13 Правил дорожнього руху є неправомірним, оскільки даний пункт правил регулює лише порядок проїзду лише нерегульованих перехресть, де пріоритет визначається дорожніми знаками або правилом головної/другорядної дороги. Натомість ДТП сталася на регульованому перехресті, де рух визначається виключно сигналами світлофора. ОСОБА_1 почав виконувати поворот на зелений сигнал світлофора, що повністю виключає застосування п. 16.13 Правил дорожнього руху, проте вважає їх такими що не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, виходячи з наступного.
Так дійсно ДТП сталася на обладнаному працюючому світлофором перехресті, проте не вірна вказівка пункту ПДР, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, адже відповідно до ст. 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто дії особи за ст. 124 КУпАП, кваліфікуються не тільки за порушення п.16.13 ПДР, а будь-якого іншого порушення ПДР, яке спричинило пошкодження транспортних засобів.
А тому суд під час розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за 124 КУпАП, має з`ясувати чи мало місце порушення ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу…., та уразі наявності такого, вирішити питання щодо накладення адміністративного стягнення. З огляду на зазначене апеляційний суд вважає, що не вірне зазначення у протоколі пункту ПДР, не впливає на кваліфікацію дій водія за ст. 124 КУпАП.
Крім того, як вже зазначалось п. 16.13 Правил дорожнього руху по суті встановлює те, що водій, перед поворотом ліворуч і розворотом зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Сам по собі факт того, що дане перехрестя має світлофорне регулювання у русі, на дозвільний сигнал світлофору, не звільняє водія, який здійснює поворот ліворуч, від обов`язку надати дорогу транспортному засобу, який рухається у зустрічному напрямку по цій дорозі прямо.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що саме дії водія автомобіля Audi А6, державний номер НОМЕР_2 з технічної точки зору, могли перебувати у причинному зв`язку з виникненням ДТП, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки предметом судового розгляду у цій справі є відповідність дій Правилам дорожнього руху саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , так як вказаний протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Відповідно до п. 15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
До протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення обох водіїв, які за своєю суттю не суперечать один одному, схема місця ДТП, яка підписна обома учасниками дорожнього руху без зауважень, а також були надані пояснення учасників ДТП у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Докази, які містяться у матеріалах справи та які були повторно досліджені в ході апеляційного розгляду справи, у своїй сукупності є достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 06.10.2025 року та інкримінуються ОСОБА_1 , недовіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити, що законодавство вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку висуває поліцейський, був спростований фактами захисту, встановленими на підставі доказів, - і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням або її спростування.
Отже, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ст. 124 КУпАП.
На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками у виді спричинення механічних пошкоджень транспортним засобам, оскільки ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Аrkana, державний номер НОМЕР_1 , повинен був надати превагу у русі автомобілю Audi А6, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , однак не зробив цього, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем, який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого настала дорожньо-транспортна пригода. 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
Апеляційним судом враховується рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. ст. 251, 280 КУпАП.
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи. Підстави для закриття провадження в справі за відсутності складу адміністративного правопорушення відсутні.
З огляду на сукупність вищенаведених доказів, апеляційний суд вважає постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року, що відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова