Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/377/26
Провадження №2/338/593/26
12 травня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді    Рибки Л.Я.
з участю: секретаря     Мороз Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Богородчанської територіальної громади в особі Богородчанської селищної ради про визнання права власності на гараж по АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . За життя йому належало майно, в тому числі гараж площею 24,1 кв.м по АДРЕСА_1 . Після смерті батька відкрилася спадщина на все його майно. У передбаченому законом порядку, вона звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. із заявою про відкриття спадщини за законом та видачу свідоцтва про права на спадщину на належне її батькові майно, зокрема й на гараж площею 24,1 кв.м по АДРЕСА_1 . Однак 04 липня 2023 року приватним нотаріусом винесена постанова, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний гараж у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують, що вищезгадане нерухоме майно належало її батькові ОСОБА_2 та рекомендовано дане питання вирішити у судовому порядку. Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності на успадковане майно, просить суд ухвалити відповідне рішення.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від
17 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху.
Ухвалою від 31 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Позивачка та її представник адвокат Попович М.М. в судове засідання не прибули, у поданій заяві просили проводити розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, вимоги позову підтримали, та просили його задовольнити.
Представник відповідача - Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, у поданій заяві вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи, оскільки представник відповідача позовні вимоги визнає, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не встановлено, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав свобод чи законних інтересів, то суд вважає, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Івано-Франківську помер ОСОБА_2 (а.с.9).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день його смерті відкрилася спадщина на все належне йому за життя майно.
10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Максьом Г.І. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 
04 липня 2023 року приватним нотаріусом Максьом Г.І. винесена постанова про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж площею 24,1 кв.м по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлого на спадкове майно (а.с.5).
Слід зазначити, що рішенням виконавчого комітету Богородчанської селищної ради народних депутатів від 06 липня 1999 року №59 «Про надання земельної ділянки під будівництво гаражу біля «словацьких» будинків ОСОБА_2 виділено для будівництва індивідуального гаражу земельну ділянку біля «словацьких будинків» впритул до гаражів, які побудували працівники підземного зберігання газу та надано дозвіл на будівництво індивідуального гаражу на вищезгаданій території (а.с.40)
Згідно з копією будівельного паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_2 ,будівництво дозволено рішенням виконкому Богородчанської селищної ради народних депутатів від 06 липня 1999 року №59, початок будівництва – листопад 1999 року, кінець будівництва – листопад 2001 року, а також 29 листопада 1999 року погоджено акт виносу осей будівель забудівнику ОСОБА_2 (а.с.41-44).
Також ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво індивідуального гаражу по АДРЕСА_2 «біля словацьких будинків», відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за №45 від 06 вересня 1999 року, в якому зазначено дату закінчення будівельних робіт, липень 2001 року (а.с.45).
Згідно з довідкою Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №217 від 20 липня 2021 року гараж по АДРЕСА_1 має загальну площу 24,1 кв.м.
На підставі чинних на той час дозвільних документів, в 2000 році ОСОБА_2 завершив будівництво гаражу, та на правах особистої власності користувався збудованим гаражем, про те за життя не оформив правовстановлюючі документи та не здійснив реєстрацію права власності на гараж.
Відповідно до копії рішення Богородчанської селищної ради від 13 травня 2021 року за вих. №114-7/2021 об`єкту нерухомого майна (гаражу), розміщеному в селищі Богородчани, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Відповідно до технічного паспорта на вище згаданий гараж від 20 січня 2021 року гараж побудований у 2000 році, а його загальна площа становить 24,1 кв.м (а.с.13-14)
Згідно з довідкою Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №217 від 20 липня 2021 року гараж по АДРЕСА_1 має загальну площу 24,1 кв.м., реєстрація права власності гаражу не проводилася (а.с.15).
Отже будівництво та використання збудованого ОСОБА_2 в 2000 році гаражу на відведеній в установленому законом порядку земельній ділянці відповідає законодавству, яке було чинним на той час, вказаний гараж не є самочинним будівництвом.
Відповідно до ст.1218, ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) віл фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217ЦК У країни спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1258, ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, у перту чергу право на спадкування за законом: мають діти спадкодавця: та той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, вразі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (пункт 4 статті 1268 Цивільного кодексу України).
За життя ОСОБА_2 не розпорядився своїм майном, а тому спадкування здійснюється за законом.
Позивачка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10), будучи спадкоємцем за законом, звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк 10 лютого 2021 року (а.с.6), на час прийняття спадщини була неповнолітньою у віці 16 років. Інших спадкоємців, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини не встановлено.
Отже, позивач вважається такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України після смерті батька ОСОБА_2 .
Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач отримала відмову, оскільки не надано правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно (а.с.10).
З аналізу зазначених норм вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Згідно з положеннями статті 2 Закону України: "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-ГУ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного вище Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Таким чином, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
З огляду на зазначене, позивачка має право успадкувати та оформити право власності на нерухоме майно, що належало батькові, однак через відсутність правовстановлюючих документів позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Так, постановою у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті.
Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.
Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.
Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є фактичним власником цього майна, це право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця й після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.
Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації.
Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, то суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позивачка ОСОБА_1 правомірно, в порядку спадкування за законом після смерті батька набула у власність гараж площею 24,1 кв.м по АДРЕСА_1 . У зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане майно її право власності слід визнати в судовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 263 – 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на гараж, загальною площею 24,1 кв.м, який знаходиться по АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя     Л.Я.Рибка