Справа № 304/590/26 Провадження № 3/304/337/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

  	29 квітня 2026 року 	м. Перечин	

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, 

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

двадцятого березня 2026 року о 09.30 год водій ОСОБА_1 , рухаючись по вулиці Залізничній у місті Перечин Ужгородського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген», р/н НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, через що допустив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який паркувався позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у повній мірі не визнав, вказуючи на те, що зіткнення відбулося не лише з його вини, оскільки коли він паркувався неподалік ресторану «Підкова» у місті Перечин та рухався заднім ходом, водій автомобіля марки «Хюндай Елантра», перетнувши суцільну лінію розмітки, почав паркуватися позаду нього, тобто також перебував у русі.
Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).
Суд встановив, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619506 від 20 березня 2026 року, рапортом помічника-чергового відділення поліції № 1 Попки І.М. про прийняття повідомлення зі служби «102» від 20 березня 2026 року № 937, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 20 березня 2026 року, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20 березня 2026 року. 
Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону, оскільки згідно з положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2026 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» складає 665,60 грн. 
Керуючись ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.
Строк звернення постанови для виконання – три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили. 

  	Суддя:	Ганько І. І.