ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/5300/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Стецика Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії максимальним розміром при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25; зобов`язання відповідача здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії (на підставі довідки від 26.06.2025 №ХА14218) у повному обсязі без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон №2262-ХІІ). Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25 відповідача було зобов`язано провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 26 червня 2025 року №ХА14218 із обов`язковим урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Позивач вказує, що на виконання зазначеного судового рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії, визначивши її розмір у сумі 31142,54 грн, однак фактично виплату провів у меншому розмірі через застосування обмеження максимальним розміром пенсії. На думку позивача, такі дії є протиправними, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ щодо обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.
Позивач зазначає, що після ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення відповідна норма втратила чинність, а тому органи Пенсійного фонду України не мають правових підстав застосовувати обмеження максимальним розміром пенсії. Також покликався на статтю 151-2 Конституції України, статтю 13 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів” та правові висновки Верховного Суду щодо недопустимості обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні.
Відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ. Після звернення позивача щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення від 26.06.2025 №ХА14218 відповідачем було виконано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25 та здійснено відповідний перерахунок пенсії.
Відповідач наголошував, що зазначеним судовим рішенням його було зобов`язано провести саме перерахунок пенсії на підставі нової довідки про грошове забезпечення, однак питання щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром судом не вирішувалося та не було предметом розгляду у справі №140/8664/25.
На виконання судового рішення позивачу визначено основний розмір пенсії із розрахунку 77 відсотків суми грошового забезпечення у розмірі 28142,54 грн. Крім того, до пенсії включено індексацію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” та постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”, у зв`язку з чим загальний розмір пенсії склав 31142,54 грн.
Водночас відповідач зазначив, що виплата пенсії здійснюється з дотриманням вимог статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим фактична виплата пенсії проводилась у межах максимального розміру, визначеного законодавством.
Також відповідач покликався на положення Законів України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” та “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, якими встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, та зазначив, що саме виходячи з таких показників визначався максимальний розмір пенсії позивача у відповідні періоди.
На думку відповідача, орган Пенсійного фонду України діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законом №2262-ХІІ, Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та іншими нормативно-правовими актами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, що підтверджується матеріалами справи.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 77% суми грошового забезпечення, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 26.06.2025 №ХА14218, із обов?язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії (з урахуванням раніше виплачених сум).
На виконання зазначеного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.02.2023 у розмірі 77% суми грошового забезпечення, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про розмір грошового забезпечення від 26.06.2025 №ХА14218, внаслідок чого розмір пенсії позивача станом на 01.02.2026 становить 31142,54 грн, однак фактично пенсійна виплата здійснюється у сумі 25950,00 грн (з урахуванням максимального розміру пенсії). 
Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром. 
Листом ГУ ПФУ у Волинській області від 13.03.2026 №5633-3620/Т-02/8-0300/26 повідомило позивача про те, що відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25 не містить зобов`язань органів Пенсійного фонду України про виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, а тому перерахунок пенсії позивача здійснено в межах покладених судовим рішенням зобов`язань.
Не погоджуючись із такими діями відповідача щодо невиплати повного розміру пенсії та застосування обмеження максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Згідно з абзацом 1 преамбули Закону №2262-XII цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Абзацом 3 преамбули Закону №2262-XII встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частинами 1, 3 статті 1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 2595 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Отже, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
У постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі №580/3451/21, від 30.08.2022 у справі №440/994/20, від 17.03.2023 у справі №340/3144/21 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Суд зауважує, що на момент виникнення спірних правовідносин нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено будь-яких обмежень максимального розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного закону, у зв`язку з чим, дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром є протиправними.
Аналогічну правову позицію наводив Верховний Суд у постановах від 25.11.2025 у справі №560/5404/25, від 22.07.2025 у справі №620/5993/24, від 08.04.2025 у справі №380/8998/24, від 24.02.2025 у справі №300/2424/24 та інших.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України “обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України” (абзац 10 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”).
Як встановлено судом, відповідач фактично обмежив позивачу виплату пенсії у повному розмірі на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25, оскільки станом на день перерахунку його пенсія перевищує максимальний розмір.
Суд наголошує, що станом на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача законодавча норма, яка б визначала максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, фактично відсутня, адже застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ саме з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2025 №ХА14218 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 у справі №140/8664/25 без обмеження її максимальним розміром. 
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 1331,20 грн, сплачений квитанцією від 23.04.2026 №3516-2688-8744-6255. 
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі №140/8664/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 червня 2025 року №ХА14218 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6; ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Н. В. Стецик