Справа № 946/181/26 
Провадження № 2-а/946/49/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
представника позивача – Димченко К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа – Ізмаїльській відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладення штрафу в сумі 340 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з наданого відео вбачається, що позивач здійснив вимушену зупинку та повідомив патрульним поліцейським про це. Винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. 11.03.2026 року представник позивача надав відповідь на відзив у якому зазначив, що відповідач подав відзив на позов не через електронний кабінет, тому відзив на позов відповідача підлягає залишенню без розгляду. У відзиві представник ДПП посилається на фото-таблицю розташування дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», однак, на відеозаписах, які долучені до матеріалів справи фіксація цього знаку відсутня. Крім цього, на відеозапису невстановлені працівники патрульної поліції спілкуються російською мовою, що є підставою для постановлення судом окремої ухвали.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки до електронного кабінету, надав відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що згідно відеозапису поліцейський підійшов до ОСОБА_1 , повідомив причину зупинки, та роз`яснив суть скоєного водієм ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, було вказано який саме дорожній знак було порушено, на що позивач не заперечував та на запитання поліцейського відповів, пряма мова: Поліцейський, запитує гр. ОСОБА_1 : «3.21 знак бачили?», та вказує рукою де саме встановлений дорожній знак 3.21. На що ОСОБА_1 відповідає поліцейському: «Бачив». В подальшому, поліцейський наголосив на своїй законній вимозі, пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач виконав таку законну вимогу поліцейського та пред`явив вищезазначені документи, завдяки яким була встановлена особа водія. Після цього, поліцейський повідомив що буде розглядати справу за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав інспекторам письмові пояснення по суті вчиненого ним адміністративного правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило. Також, позивачу було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Факт роз`яснення позивачу прав, передбачених ст. 268 КУпАП та строки оскарження за ст. 289 КУпАП підтверджується відеозаписами та оскарженою постановою, зокрема у графі № 8 наявний підпис  ОСОБА_1 .
В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки до електронного кабінету, про причини неявки не повідомив.
Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що 25.12.2025 року поліцейським 3 взводу 1 роти УПП бат. відділ організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області сержантом поліції Кавріною І.О., відносно ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
З постанови серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року вбачається, що 25.12.2025 року о 22:00:06 в м. Ізмаїлі по вул. Торговій, 55 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4.в. ПДР – порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно пп. 8.4. (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами) дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Глава 3 розділу 33 Правил дорожнього руху містить роз`яснення значення знаків, так знак 3.21 “В`їзд заборонено”. Забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою:
запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;
запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8;
організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;
запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватися разом з табличкою 7.9;
запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).
Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З дослідженого відеозапису вбачається, що о 21:59:04 поліцейський питає позивача «3.21 знак бачили?», та вказує рукою де саме встановлений дорожній знак 3.21. На що ОСОБА_1 відповідає поліцейському:«Бачив». При цьому під час подальшого спілкування позивача з поліцейським, позивач не заперечував факт порушення вимог знаку 3.21 «В`їзд заборонено». 
Таким чином, позивач визнав факт невиконання вимог знаку 3.21 «В`їзд заборонено».
Суд вважає, що відеозаписом підтверджується факт не виконання  ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив п.8.4.в. ПДР – порушення вимог заборонних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, прийнята відповідно до вимог діючого законодавства та скасуванню не підлягає.
За таких обставин не підлягає задоволенню позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладення штрафу в сумі 340 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат.
Стосовно тверджень позивача, що позивач здійснив вимушену зупинку, суд зазначає, що відносно позивача складена постанова не за порушення  вимог зупинки, стоянки, а тому вимушена зупинка не впливає на неможливість виконання позивачем вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено».
Крім цього, з відеозапису вбачається, що на автомобілі Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 не ввімкнена аварійна сигналізація, що спростовує твердження позивача про здійснення вимушеної зупинки.
Судом встановлено, що 26.01.2026 року до суду надійшов, у паперовій формі, відзив на позовну заяву від Департаменту патрульної поліції.
Згідно абз. 1 ч. 6 ст. 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 18 КАС України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, Департамент патрульної поліції мав право подати відзив на позовну заяву у паперовій формі.
За таких обставин, клопотання представника позивача – Димченко К.Г. про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву Департаменту патрульної поліції, не підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.
З дослідженого відеозапису вбачається, як о 21:58:44 поліцейський перебуваючи в службовому автомобілі висловлюється російською мовою, при цьому неможливо зрозуміті, який саме поліцейський висловився російською мовою.
При цьому, висловлювання російською мовою відбулось в службовому автомобілі і до початку спілкування поліцейського із позивачем, коли останній перебував на вулиці біля автомобіля.
Статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.
Аналіз положень наведеної статті КАС України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
За наслідком розгляду справи суд не вбачає передбачених статтею 249 КАС України підстав для постановлення окремої ухвали у відношенні поліцейського, оскільки висловлювання поліцейським російською мовою відбулось в службовому автомобілі і не в присутності позивача.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання представника позивача – Димченко К.Г. про постановлення окремої ухвали стосовно співробітників відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача – Димченко К.Г. про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву Департамента патрульної поліції - відмовити.
В задоволенні клопотання представника позивача – Димченко К.Г. про постановлення окремої ухвали стосовно співробітників відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області – відмовити.
В задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6412241 від 25 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладення штрафу в сумі 340 грн., закриття справи про адміністративне правопорушення, стягнення судових витрат – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар