Справа № 522/24432/25-Е
Провадження № 2/522/4065/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря судового засідання Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши в залі засідань суду в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:
06 листопада 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 борг за спожитий природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 42885,16 грн., та судовий збір – 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 01.10.2021 по 30.09.2025 (включно) було спожито природний газ на загальну суму 42 885,16 грн., вартість якого залишилась несплаченою споживачем. 
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Шенцевій О.П.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
11 червня 2026 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що з вересня 2021 року до вересня 2024 в кв. АДРЕСА_2 , ніхто не проживав та газом не користувались, крім двох місяців зимового періоду 2022-2023 років, коли недовгий час проживала онука ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , 2003 р.н. В зазначений період оплата за користування газом здійснювалась, а саме за грудень 2022 - 2152.16 грн. та січень 2023 – 1289 грн. Об`єм використаного газу, зазначений в інформації позивача з 2021 року перевищує більше, ніж в 2 рази реальний об`єм спожитого газу за показниками лічильника газу. 
Крім того, 11 червня 2026 року до суду подано заяву про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та заяву про виклик свідків.
Позивач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, в позові представник позивача зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
22 червня 2026 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є користувачем нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
З позову слідує, що на ім`я ОСОБА_1 щодо постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.10.2021 року по 30.09.2025 року обліковується заборгованість у розмірі 42885,16 грн. 
В зв`язку з чим, та враховуючи наявність заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Згідно з ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.
Відповідно до п.1 ч.3ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
У висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 по справі 6-59цс13 зазначається, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
За п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.1ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.
Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.
Згідно з п.2.1.Постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500 "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам", за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.
Відповідно до п.1 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 або інші особи з жовтня 2021 до вересня 2024 року не проживали за адресою, за якою виникла заборгованість, а відтак газом не користувались.
Факт відсутності відповідача та інших осіб у зазначений вище період підтверджується актом від 03.06.2026 року, складений мешканцями буд. АДРЕСА_3 та свідченнями мешканців будинку, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які постійно проживають в будинку, копія якого міститься в матеріалах справи.
Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У відповідності до пункту 6 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату комунальних послуг в разі їх невикористання на період відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умовами документального підтвердження.
Відповідно до пункту 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання (в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 476 від 14.04.2004) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання, починаючи з 1 квітня 2015 року здійснюється за показниками лічильника газу.
З матеріалів вбачається, що відповідач двічі зверталась до оператора ГРМ – АТ «Одесагаз» з заявою про звіряння фактичних показань лічильника природного газу. 
18 лютого 2025 року АТ «Одесагаз» здійснив демонтаж побутового лічильника газу для проведення перевірки його стану зі складенням відповідного акту. За актом показник лічильника складає – 15022 м3.
28 березня 2026 року АТ «ОДЕСАГАЗ» було повторно проведено контрольну перевірку, складено акт та зафіксовано показники лічильника газу на рівні 16990 м3. 
Виходячи з інформації та витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку, наданого позивачем, об`єми споживання природного газу та суми, належні до сплати (в межах позовної давності) за період з 01.10.2022 по 30.09.2025 р. складають: 4635,33 куб.м. та сума до сплати - 36882,81 грн. відповідно.
Об`єм спожитого газу згідно показників лічильнику – 2345,00 куб.м. Сума, належна до сплати – 18.658,90 грн. Сума, сплачена відповідачем –20425,93 грн.
Різниця станом на вересень 2025 р. між прогнозними даними позивача та показниками відповідача складає 2290,33 куб.м.
В свою чергу, відповідачем надані 10 фото показників лічильника, зроблені за період від 09.04.2022 по 09.08.2024: від 09.04.2022 -13300 куб.м., від 18.06.2022 – 13301 куб.м., від 03.02.2023 – 13734, від 02.03.2023 - 13735, від 07.05.2023 – 13768 куб.м., від 20.06.2023 – 13769 куб.м., від 25.07.2023 – 13769 куб.м., від 26.09.2023 – 13770 куб.м., від 12.11.2023 – 13771 куб.м., від 09.08.2024 – 13776 куб.м. 
Таким чином, у відповідності зі статтею 526 ЦК України усі зобов`язання по сплаті за надані позивачем послуги по газопостачанню відповідачем виконані.
Відтак, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за спожитий газ в сумі 42885,16 грн.
Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази повинні бути достатніми, щоб підтвердити обставини, що мають значення для вирішення справи. 
Враховуючи наявність актів перевірок АТ «ОДЕСАГАЗ» стану лічильника відповідача від 18.03.2025 та 28.03.2026, вказана інформація по рахунку згідно витягу з білінгової системи «Газоліна» не відповідає дійсності та є недостатнім доказом та не підтверджує факт наявності заборгованості за спожитий природний газ. 
Відсутність зазначених доказів становить саме той баланс ймовірності, який за встановлених судом обставин свідчить на користь відповідача, оскільки маючи процесуальну можливість позивач не скористався своїми можливостями та не довів свої твердження, покладені в основу підстав позову, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5,12,13,81,141,223,263,263-265,268,273, 354,356 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ – залишити без задоволення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2026 року.

Суддя: