Справа № 758/449/26
3/758/1393/26
Категорія 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

19 червня 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Войтенко Т.  В. , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №544550 від 18.12.2025р., ОСОБА_1 18.12.2025 року о 19 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Данченка, 2 керував транспортним засобом «JEEP» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки відмовився.
У судовому засіданні 7 квітня 2026 р. ОСОБА_1 повідомив, що керував транспортним засобом, будучи тверезим. Пояснив, що 18 грудня 2025р. він приїхав до своєї доньки, припаркував автомобіль біля будинку по вулиці Сергія Данченка у місті Києві та вийшов з автомобіля. Раптово до нього підбігла дівчина, яка повідомила, що він зачепив її автомобіль. В свою чергу ОСОБА_1 стверджував, що навіть не відчув удару та повідомив про це дівчині. В цей час до нього підбігли невідомі йому чоловіки, завдали ОСОБА_1 удари, вимагали 800 дол. США за пошкоджений автомобіль дівчини, вихватили в нього телефон та побили його.
ОСОБА_1 у судовому засіданні стверджував, що вирвався від компанії невідомих йому чоловіків та забіг до відділення Укрпошти, де попросив викликати працівників поліції. Весь час до приїзду поліції ОСОБА_1 перебував у відділення пошти, очікуючи приїзд наряду. Як тільки ОСОБА_1 побачив автомобіль поліції, він вийшов з відділення пошти та підійшов до поліцейських. Виявилося, що це приїхав екіпаж патрульної служби для складання протоколу за викликом дівчини з приводу пошкодження її автомобіля в результаті зіткнення з вини ОСОБА_1 . Стверджував, що на боді камеру поліцейських зафіксовано, що він повідомляв поліцейським ту обставину, що керував транспортним засобом тверезим, крім того погоджувався пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. В свою чергу, працівники патрульної поліції безпідставно склали протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Дзюба Д.В. просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, адже її підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Звертала увагу суду на те, що факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не зафіксовано. Навіть якщо допускати, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, то протокол відносно нього повинен був бути складений не за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В свою чергу, ОСОБА_1 не може бути притягнути до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, адже на пропозицію продуть Drager та наступну пропозицію поїхати до лікаря нарколога, які зафіксовані на відеозаписі на боді камеру поліцейського, ОСОБА_1 відповів «їдемо».
У судовому засіданні 7 квітня 2026р. суд оголошував перерву у судовому розгляді з метою отримання від сторони захисту документів на підтвердження їхньої позиції, а саме тих обставин, що 18 грудня 2025р. дійсно була ДТП, що між моментом зіткнення та моментом прибуття патрульної поліції пройшов тривалий час, а також з метою вивчення пояснень, які за фактом ДТП надавала потерпіла сторона.
У судовому засіданні 19 червня 2025р. захисник ОСОБА_1. подала клопотання про закриття провадження у справі. Звертала увагу суду на те, що її підзахисний чітко сказав, що має намір їхати до лікаря нарколога. Втім інспектор поліції знову запитував її підзахисного про те, чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння, вводячи в оману її підзахисного про те, що якщо вони поїдуть до лікарні, то огляд буде проходити за допомогою приладу Drager.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи та запис з боді камери поліцейського, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з місця події, картку обліку адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП., відмва від проходження огляду на стан спяніння.
Так, з відеозапису вбачається, що такий починається розмовою між поліцейськими та ОСОБА_1 .. Факту керування транспортним засобом не зафіксовано. Поліцейський, звертаючись до ОСОБА_1 , запитує, чи буде він проходити Drager (02.58 хв запису), потім запитує, чи буде ОСОБА_1 проходити освідування у лікаря нарколога (03.05 хв запису). На таку пропозицію ОСОБА_1 відповідає «Їдемо» .
В подальшому відображена розмова, коли поліцейський знову перепитує, чи привозити Drager (03.35 хв.запису), на що ОСОБА_1 відповідає, що не хоче Drager, хоче у лікарню. Поліцейський відповідає, якщо їхати до лікаря нарколога, то в лікарні буде така ж сама процедура - той же Drager. У цей момент ОСОБА_1 відповідає - «Не хочу». 
Вказані дії працівників патрульної поліції по своїй суті вчинені виключно з метою спонукання до висловлення відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейські починають складати протокол за відмову від огляду на стан сп`яніння.
На відео також відображено, що через деякий час ОСОБА_1 знову звертається до поліцейських зі словами «В лікарню поїхали. Я думаю, що 0,02 проміле в мене немає» (15.12 хв.запису). Поліцейські відповідають, що вже пізно, адже вони складають протокол за відмову.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з наданого суду відео, перш ніж промовити «Не хочу», ОСОБА_1 погоджувався їхати до лікарні та не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння. В подальшому ОСОБА_1 сказав, що не хоче їхати до лікарні саме тому, що працівники патрульної поліції запевняли його, що в лікарні буде той же Drager. Дані дії суд розцінює як провокацію задля того, щоб водій вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VI).
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто, отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).
З відеоматеріалів також вбачається, що працівник патрульної поліції на питання «Коли їдемо у лікарню?» повідомляє ОСОБА_1 , що вже пізно, бо він вже відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Отже, дії поліцейського не відповідали вимогам ст. 245 КУпАП, за якими завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із не доведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях особи.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 9, 130, 247 КУпАП, суд

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т. В. Войтенко