КИЇВСЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙСУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/18802/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8960/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,
суддів - Євграфової Є.П., Саліхова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року та додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року, ухвалені під головуванням судді Петренка Н.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року представник ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» - Пархомчук С.В. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08.03.2020 року у розмірі 14 906,25 грн. та судові витрати (а.с. 1-11).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.03.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2908802896/260309 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі. Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з умовами кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором: сума виданого кредиту 4 500,00 грн., дата надання кредиту - 08.03.2020 року, строк кредиту - 25 днів, відсоткова ставка - 1,85 % на добу.
На виконання умов договору, 08.03.2020 року кредитор перерахував кошти в сумі 4 500,00 грн на платіжну картку № 5167-98xx-xxxx-0618, що підтверджується інформаційною довідкою та випискою з особового рахунку.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 14 906,25 грн., з яких: 4 500 грн. - прострочена заборгованості за сумою кредиту, 10 406,25 грн. - прострочена заборгованість за процентами.
Крім того, 31 травня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-21/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08.03.2020 року укладеного з ОСОБА_1 
03.06.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступив право вимоги за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08.03.2020 року до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача (а.с. 1-11).
22 вересня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_2 - адвоката Калініна С.К., в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати (а.с. 43-63).
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08 березня 2020 року у розмірі 6 581, 25 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422, 40 грн (а.с. 89-92).
Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та виправлення описки у справі за позовом ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 111-112).
Не погодившись з рішенням та додатковим рішенням районного суду, 06 березня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., зменшивши його до 1 069,51 грн. та скасувати додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24.02.2026 року, пропорцій но до задоволених позовних вимог стягнути з ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг АБ «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 3 350,94 грн. (а.с. 116-120).
На обґрунтування скарги зазначав, що сторона відповідача вважає, що суд мав би визначити розмір судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, чого останній не зробив.
Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» судовий збір в розмірі 1 069,51 грн. (2 422,40 грн. х 6 581,25 грн. / 14 906,25 грн.).
Таким чином, треба змінити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2026 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок., зменшивши його до 1 069,51 грн.
Крім того, рішенням не вирішено питання щодо відшкодування відповідачу судових витрат на професійну правничу допомогу.
11.02.2026 року представник відповідача в системі електронний суд зареєстрував заяву про ухвалення додаткового рішення, вказуючи на те, що судом не було вирішено питання про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та виправлення описки у справі за позовом ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вважав, що додаткове рішення постановлене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.
Відмовляючи у прийнятті додаткового рішення про відшкодування ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу суд безпідставно проігнорував (не надав правову оцінку) висновкам Верховного Суду щодо розподілу витрати на надану професійну правничу допомогу, на які посилалась сторона відповідача як у відзиві на позовну заяву так і в заяві про ухвалення додаткового рішення.
Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення сторона відповідача не подавала докази на підтвердження розміру понесених судових витрат, оскільки такі докази вже були в матеріалах справи і подавалися вчасно разом із відзивом на позовну заяву. Таким чином, стороною відповідача не було пропущено строк для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача повідомив, що відповідач у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6 000,00 грн., на виконання умов п. 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».
Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги скріплений електронними підписами сторін.
Також у відзиві представник відповідача повідомив, що разом з відзивом на позовну заяву не можуть бути подані докази на підтвердження оплати судових витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги, що пов`язано із визначеним в договорі порядком розрахунків між сторонами.
Так, пунктом 2 Додатку № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 14.09.2025 визначено, що за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п. 1.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6 000,00 грн., у строк до набрання судового рішення законної сили у справі, що визначена предметом Договору.
Звертав увагу, що в резолютивній частині відзиву було зазначено: «Прошу стягнути з ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 6 000,00 грн.».
Таки чином, відповідач не повинен був, як вважає суд, подавати додатково, окремо клопотання (заяви) про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу або про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки відповідне клопотання вже було заявлено у відзиві на позовну заяву та до матеріалів справи додано належні докази на підтвердження розміру судових витрат.
Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються копією договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, додатком № 1 до вказаного договору яким визначено розмір гонорару; рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару (винагороди); актом виконаних робіт.
Пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню з ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі в розмірі 3 350,94 грн. (6 000,00 грн. х (14 906,25 грн. - 6 581,25 грн.)) / 14 906,25 грн.) (а.с. 116-120).
06 квітня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» - адвоката Пархомчука С.В., в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 142-144).

За правилами частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню частково,враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги стосуються незгоди відповідача щодо розміру стягнутого судом першої інстанції судового збору, а також відмови в ухваленні додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувані рішення лише в цій частині, враховуючи положення ст. 367 ЦПК України.

Щодо оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року в частині розподілу витрат по сплаті судового збору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08.03.2020 року у розмірі 14 906,25 грн.
Однак, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 2908802896/260309 від 08 березня 2020 року у розмірі 6 581, 25 грн.
При цьому, відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
Відтак, враховуючи, що позовні вимоги було задоволено на 44,15 %, то пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягав стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1069,48 грн.
Тому, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року підлягає зміні шляхом зменшення стягнутих з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрат на сплату судового збору з 2 422, 40 грн. до 1069,48 грн.

Щодо оскарження додаткового рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року в частині відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).
Враховуючи ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву представником ОСОБА_1 - адвокатом Калініним С.К. було заявлено, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн., які просив стягнути з позивача (а.с. 59-62).
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до відзиву долучено: копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 14.09.2025 року, укладений між АБ «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 (а.с. 79-84), копію додатку № 1 до договору (а.с. 81), копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 22.09.2025 року (а.с. 85).
Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 22.09.2025 року, адвокатом Калініним С.К. надано юридичні послуги на загальну суму 6 000 грн. (а.с. 85).
Враховуючи, що відповідачем заявлено до стягнення витрат на правничу допомогу 6000 грн. в першій по суті спору заяві (відзиві на позов), а також надано докази на підтвердження таких витрат, у суду першої інстанції були наявні підстави для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу. 
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Крім того, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Сторона позивача заперечувала проти стягнення витрат на правничу допомогу у відзив на апеляційну скаргу (а.с. 142-144).
Оцінивши надані стороною відповідача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що розмір таких витрат є завищеним, враховуючи обсяг наданої правничої допомоги, та не відповідає критерію розумності та справедливості, а також складності даної справи, тому підлягає зменшенню з 6000 грн. до 4000 грн.
Разом з тим, враховуючи принцип пропорційності розподілу витрат, а також те, що судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позову на 55,85 %, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2 234,00 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції.
Тому, додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, та ухвалюється нове судове рішення про стягнення ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЕКШН» на користь ОСОБА_1 2 234,00 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції
З огляду на положення частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року -змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрат по сплаті судового збору з 2 422, 40 грн. до 1069,48 грн.
Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2026 року - скасувати в частині відмови у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суд першої інстанції у розмірі 2 234,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Є.П. Євграфова

В.В. Саліхов